Справа № 813/2532/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2532/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Львів

15 год. 15 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Курпіти П.І,, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачів Гордюк С.-К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3), Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії шляхом прийняття на службу, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач 2) про визнання дій Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області щодо винесення наказу про звільнення позивача протиправними, визнання протиправним та скасування наказу № 1146 о/с від оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС з 06.11.2015; зобов'язання Головного управління Національної поліції України у Львівській області прийняти позивача на службу в поліції в порядку, передбаченому п. 9 Розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію"; стягнення з ГУ МВС України у Львівській області на користь позивача середньомісячного грошового забезпечення відповідно до встановленого грошового забезпечення поліцейських Національної поліції за час вимушеного прогулу в межах діючого грошового забезпечення працівника поліції (відповідно до спеціального звання позивача, наявного на день незаконного звільнення 06.11.2015).

В обґрунтування позову зазначено, що позивача 16.05.2018 за судовим рішенням від 16.04.2018 у справі № 813/3988/18, поновлено на посаді та цього ж дня оскаржуваним наказом звільнено через скорочення штатів. Однак, позивача не попереджено про скорочення та про наступне звільнення у встановлений законодавством строк, не запропоновано іншої посади для проходження публічної служби. Відповідачами також не досліджено можливість подальшого використання позивача по службі. Повторне звільнення позивача є протиправним, порушує право позивача на працю, а тому він звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 19.06.2018 року провадження в адміністративній справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

18.10.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Позиція відповідача 1 викладена у відзиві від 29.11.2018 за вих. № 7/32/03-2018 (а.с.59-61). Зазначив, що з 07.11.2015 по теперішній час у відповідача 1 відсутні будь-які штатні посади, відтак і реальна можливість продовження служби позивачем. При звільненні позивача враховано вказаний факт, факт перебування Головного управління МВС України у Львівській області у процесі припинення.

Відповідач 1 не вправі та не зобов'язаний був пропонувати посади, що знаходяться у штаті іншої юридичної особи.

Вимога позивача про стягнення з ГУ МВС України у Львівській області на користь позивача середньомісячного грошового забезпечення відповідно до встановленого грошового забезпечення поліцейських Національної поліції за час вимушеного прогулу, є протиправною, оскільки позивач не був поліцейським, тому права на грошове забезпечення поліцейських не мав.

Позиція відповідача 2 викладена у відзиві від 30.11.2018 за вих. № 907/32/03-2018. (а.с.55-58). Зазначено, що відповідач 2 є окремою, самостійною юридичною особою, а не правонаступником Головного управління МВС України у Львівській області. Станом на момент звільнення позивач перебував на службі в МВС України, в межах цієї справи оскаржує звільнення з Головного управління МВС України у Львівській області. У відповідача 2 відсутній будь-який обов'язок по працевлаштуванню позивача та констатує, що наказ про призначення на посаду поліцейського ОСОБА_3, з 07.11.2015 не видавався. Підстави для виплати йому середнього грошового забезпечення поліцейського - особі, яка ніколи не була поліцейським немає.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, з'ясував фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 у справі № 813/3988/17 за позовом ОСОБА_3, до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на роботі, - адміністративний позов задоволено: визнано протиправними дії Головного управління МВС України у Львівській області по винесенню наказу про звільнення ОСОБА_3; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України у Львівській області від 21 жовтня 2015 року № 741 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_3, майора міліції, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими групами управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС; поновлено ОСОБА_3 на службі Головного управління МВС України у Львівській області, на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими групами управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС; зобов'язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з проведенням усіх відрахувань відповідно до чинного законодавства; постанова в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими групами управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС підлягає негайному виконанню (а.с.10-15).

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №1145о/с "Про виконання рішення суду" від 16.05.2018 поновлено ОСОБА_3 на службі Головного управління МВС України у Львівській області, на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС; підстава - рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 у справі № 813/3988/18.

Цей наказ підписано головою ліквідаційної комісії (а.с.16).

16.05.2018 за підписом голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області видано наказ № 2246о/с "Про звільнення" від 16.05.2018, відповідно до якого, зважаючи на те, що втратив чинність Закон України „Про міліцію" та 07.11.2015 набрав чинності «Про Національну поліцію», відповідно до наказу МВС № 1388 «Про організаційно-штатні питання» від 06.11.2015 всі штати апарату та структурних підрозділів ГУ МВС України у Львівській області скасовано, відповідно до положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнено з органів внутрішніх справ України в запас Збройних Сил за п. 64 "г" Положення /через скорочення штатів/ майора міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС, з 06.11.2015.

Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби становить 17 років 11 місяців 04 дні, у пільговому обчисленні: 24 роки 03 місяці 25 днів (а.с.9)

Не погоджуючись із цим наказом, вважаючи своє звільнення протиправним, ОСОБА_3 звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку відбуття змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ від 02.07.2015 та спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114).

Пунктом 10 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з приписами підпункту "г" п. 64 Положення № 114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015, з дня опублікування цього Закону (опубліковано 06.08.2015, набрав чинності - 07.11.2015) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції (п. 9 розділу ХІ Закону України № 580-VІІІ).

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (абзац 1 п. 10 розділу ХІ Закону № 580-VІІІ).

Таким чином, вирішуючи питання щодо звільнення у зв'язку зі скороченням штату, начальник органу зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, та з'ясувати наявність наміру особи проходити службу в національній поліції.

Судом встановлено та відповідачем 1 не спростовано факту, що з моменту опублікування Закону України "Про Національну поліцію" та після винесення Львівським окружним адміністративним судом постанови від 16.04.2018 в адміністративній справі № 813/2298/17, позивачу не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського, не вирішено питання про можливість реалізації права позивача на прийняття на службу до поліції.

Слід звернути увагу на те, що розгляду в межах справи № 813/3988/17 підлягала правомірність наказу № 741 о/с від 21.10.2015, в частині звільнення з органів внутрішніх справ України. Тобто, позивача звільнено із займаної ним посади до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", та у межах справи № 813/3988/17 рішенням від 16.04.2018 такий визнано протиправним та скасований, а позивача поновлено на посаді. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

При цьому, суд зазначає, що наказом № 1145 „Про виконання рішення суду" від 16.05.2017, в частині поновлення позивача на посаді, відповідачем 1 не було відновлено порушеного права на працю, передбачене Конституцією України.

Таким чином, Голова ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області приймаючи наказ № 1146 о/с "Про звільнення" від 16.05.2018, в частині звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 "г" /через скорочення штатів/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, не виконав рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.04.2018 у справі № 813/3988/17, протиправно повторно звільнив позивача із займаної посади з 06.11.2015.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх і належних правових підстав для прийняття наказу № 1146 о/с "Про звільнення" від 16.05.2018 в частині звільнення майора міліції ОСОБА_3, оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 06.11.2015, а тому, оскаржений наказ є протиправним і підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно з правовою позицією Верховного суду України у постановах від 28.10.2014 та від 04.11.2014 встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відтак, наявні підстави для поновлення позивача на посаді в органі, з якого його було незаконно звільнено.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100). Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до оскарженого наказу, позивача було звільнено із органів внутрішніх справ з 06.11.2015.

Разом з тим, відповідно до рішення суду від 16.04.2018 у справі № 813/3988/17 зобов'язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з проведенням усіх відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Оскільки позивача поновлено на посаді відповідно до рішення суду від 16.04.2018 у справі № 813/3988/17, скасувавши наказ № 741 о/с від 21.10.2015 з 22.10.2015 (а.с.11) і за цей період стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу, - період, за який слід стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у даній справі розпочався з 17.04.2018 (оскільки період, за який слід стягувати кошти за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 охоплений вищевказаним судовим рішенням).

При здійсненні обрахунків, суд враховує довідку про доходи позивача від 04.12.2018 (а.с.64).

Таким чином, розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 17.04.2018 по 04.12.2018, що підлягає виплаті позивачу становить 28051,92 грн (119,88 грн (7313,21 грн./61 робочий день) х 234 календарних дні (час вимушеного прогулу)), з проведенням усіх вирахувань, відповідно до чинного законодавства.

Щодо позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області, то суд зазначає, що такі є безпідставними оскільки Головне управління Національної поліції у Львівській області не вчиняло жодних дій чи бездіяльності щодо ОСОБА_3,, позивач не перебував у трудових відносинах з Головним управлінням Національної поліції у Львівській області, відсутні будь-які нормативно правові акти якими було покладено на Головне управління Національної поліції в області працевлаштування працівників міліції підрозділів ОВС в області, які звільняються при набранні чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Тому у задоволенні позовних вимог до Головного управління Національної поліції у Львівській області слід відмовити повністю.

При цьому, враховуючи викладене, безпідставною є вимога про стягнення середньомісячного грошового забезпечення відповідно до грошового забезпечення поліцейського Національної поліції за час вимушеного прогулу в межах діючого грошового забезпечення працівника поліції (відповідно до спеціального звання позивача наявного на день незаконного звільнення, 06.11.2015 - майор поліції), оскільки позивач не був поліцейським.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Письмовими доказами, долученими до матеріалів справи підтверджується, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, слід допустити до негайного виконання рішення суду частині поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за один місяць в сумі 3656,60 грн. (7313,21 грн./2 місяці).

Оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач від сплати такого за подання цього позову звільнений, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області за № 1146о/с "Про звільнення" від 16.05.2018 про звільнення ОСОБА_3, майора міліції, з органів внутрішніх справ на підставі п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

3. Поновити ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з 07 листопада 2015 року.

4. Стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3; ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 28051,92 грн. (двадцять вісім тисяч п'ятдесят одна гривня дев'яносто дві копійки), з проведенням усіх вирахувань відповідно до чинного законодавства.

5. Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_3 та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 3656,60 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят шість гривень шістдесят копійок), з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.

6. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 15.12.2018 року.

Суддя Качур Р.П.