Справа № 2040/6634/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/6634/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Яковенка М.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018, суддя Шляхова О.М., повний текст складено 13.09.18 по справі № 2040/6634/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 23.06.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 1 966 500,00 грн. в тому числі за податковим зобов'язанням - 1 573 200,00 грн. та за штрафними санкціями - 393 300,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 23.06.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 163 875,00 грн. в тому числі за податковим зобов'язанням - 131100,00 грн. та за штрафними санкціями - 32775,00 грн.; податкове повідомлення-рішення від 23.06.2018 року № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 23.06.2018 року винесені з перевищенням службових повноважень та з порушенням положень діючого законодавства України, а саме - за відсутності факту порушення платником податків норм Податкового Кодексу України, що є підставою для їх скасування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень - рішень задоволено в повному обсязі. Скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 23.06.2018 року № , від 23.06.2018 року № та від 23.06.2018 року № .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДФС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового судового рішення. Вказує, що Головним управлінням ДФС у Харківській області отримано Листа прокуратури Харківської області від 28.02.2018 № 04/5-143-16 (вх. ГУ.ДФС у Харківській області № 5639/9 від 05.03.2018), в якому вказано, що в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000129 від 11.05.2016р. на розрахункові рахунки платника податків ОСОБА_2 за період з 23.09.2015 по 02.02.2016 TOB "СП Зерно- Інвест" перераховано поворотну фінансову допомогу у розмірі 10,04 млн. грн. Допитаний директор TOB "СП Зерно-Інвест" ОСОБА_3 надав свідчення, що ні йому як директору підприємства, ні на рахунки підприємства поворотна фінансова допомога, яка була надана платнику податків ОСОБА_2, не поверталася. У протоколі допиту свідка - ОСОБА_2 від 28.02.2017р. вказано, що платник податків ОСОБА_2 повернув дані кошти у касу підприємства TOB "СП Зерно-Інвест" , і документальне підтвердження даної фінансової операції буде надано ним пізніше. Головним управлінням ДФС у Харківській області 30.01.2018р. засобами поштового зв'язку на адресу платника податків ОСОБА_2 направлено запит про надання інформації щодо отримання ним та повернення поворотної фінансової допомоги підприємства TOB "СП Зерно-Інвест" . Але станом на 21.05.2018р. документальне підтвердження щодо повернення поворотної фінансової допомоги платником податків ОСОБА_2, отриманої у пріод з 23.09.2015 по 02.02.2016, на адресу TOB "СП Зерно-Інвест" не надано. Таким чином, отримані грошові кошти, згідно вимог абз. ґ п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ із змінами та доповненнями, підлягають включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню платником у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016р. У зв'язку з тим, документальне підтвердження повернення суми отриманого поворотної фінансової допомоги у розмірі 8 740 000,00грн. до перевірки платником податків ОСОБА_2 не надано, то до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку дані кошти включаються з моменту перевищення дати, що була визначена Договором про надання поворотної фінансової допомоги, тобто з 17.07.2016р. На підставі наведеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 по справі № 2040/6634/18, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків ОСОБА_1 (податковий номер ) з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, за наслідками якої складений акт від 06.06.2018 року № 2282/20-40-13-14-08/.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення позивачем абз. г) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено до сплати в бюджет податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 1 573 200,00 грн.; п. 49.1, п. 49.2, п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України - не подану декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік; п. 16 прим. 1 підрозділ 10 Розділ XX Податкового кодексу України, а саме - сум доходу не задекларована, сума збору не сплачена в розмірі 131 100,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення від 23.06.2018 року: № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 1966500,00 грн. в тому числі за податковим зобов'язанням - 1 573 200,00 грн. та за штрафними санкціями - 393 300,00 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 163 875,00 грн. в тому числі за податковим зобов'язанням - 131100,00 грн. та за штрафними санкціями - 32775,00 грн.; № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями від 23.06.2018 року, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Надаючи правову оцінку доводам позивача в обґрунтування позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

З аналізу акту перевірки судом встановлено, що контролюючим органом встановлено порушення позивачем абз. г) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено до сплати в бюджет податок на доходи з фізичних осіб у розмірі 1 573 200,00 грн.; п. 49.1, п. 49.2, п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 , п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України - не подану декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік; п. 16 прим. 1 підрозділ 10 Розділ XX Податкового кодексу України, а саме - сум доходу не задекларована, сума збору не сплачена в розмірі 131 100,00 грн.

Судом з'ясовано, що в ході перевірки контролюючим органом за результатами аналізу податкової інформації, яка була надана ФР ГУ ДФС у Харківській області встановлено, що 17.07.2015 року між громадянином України ОСОБА_1 (ПОЗИЧАЛЬНИК) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ" (ПОЗИКОДАВЕЦЬ) укладений договір № 1707-2Ф про надання поворотної фінансової допомоги.

За умовами вказаного договору, а саме п. 3.1 чітко визначено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в строк до 16 липня 2016 року.

Контролюючий орган в акті перевірки зазначив, що позивач у період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року отримав на банківські рахунки фінансову допомогу від ТОВ "СП Зерно-Інвест" за договором № 1707-2Ф від 17.07.2015 року у розмірі 8 740 000 грн.

Разом з цим контролюючий орган зазначив на тому, що документального підтвердження щодо повернення платником податків ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги до перевірки не надано.

Крім того, в акті перевірки контролюючий орган посилається на протокол допиту свідка - директора ТОВ "СП "Зерно-Інвест" ОСОБА_3 від 09.11.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_3 зазначив, що останньому не відомо, що він являється засновником та директором ТОВ "СП "Зерно-Інвест", жодних дій, направлених на реєстрацію, купівлю-продаж підприємства він не здійснював та не надавав жодних довіреностей іншим особам. Крім того у вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_3 жодних документів від імені ТОВ "СП Зерно-Інвест" не підписував, грошові кошти не приймав, а позивач по справі - ОСОБА_1 йому не знайомий та жодних грошових коштів від нього ОСОБА_3 не отримував.

А тому, контролюючий орган в акті перевірки зробив висновки, що позивачем ОСОБА_1 отримана саме сума безповоротної фінансової допомоги, яка, враховуючи вимоги абз. ґ) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повинна бути включена до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 17.07.2015 року між громадянином України ОСОБА_1 (Позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ" (Позикодавець) укладений договір № 1707-2Ф про надання поворотної фінансової допомоги (ас. 29-30).

Відповідно до умов п.1.1 договору визначено, що Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу (грошові кошти), а Позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1 вказаного договору також передбачено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 10 000 000 грн.

Згідно умов п. 2.3 укладеного договору - загальна сума поворотної фінансової допомоги, визначена в п. 2.1, надається Позикодавцем частками, за попередньою домовленістю сторін, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника.

До того ж, умовами договору від 17.07.2015 року № 1707-2Ф сторони також узгодили строки надання та повернення поворотної фінансової допомоги, а саме:

Пунктом 2.4 закріплено - поворотна фінансова допомога надається до 16 липня 2016 року. Пунктом 3.1 закріплено - поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 16 липня 2016 року.

Крім того, п. 8.1 договору зазначено, що Даний договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до 16.07.2016 року, а в частині взаєморозрахунків, до їх повного здійснення.

З метою виконання умов вказаного договору позивач - ОСОБА_1 повернув надану йому поворотну фінансову допомогу у розмірі 8692305,52 грн. у строк, який визначений договором - до 16.07.2016 року (на вимогу директора ТОВ "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ" ОСОБА_3 суми поворотної фінансової допомоги поверталися шляхом внесення грошових коштів у касу товариства), про що свідчать наступні первинні бухгалтерські документи, надані позивачем до суду:

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 6 від 03.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 10 від 04.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 14 від 07.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 18 від 08.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 22 від 09.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 25 від 10.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 28 від 11.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 31 від 14.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 34 від 15.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 37 від 16.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 40 від 17.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 46 від 31.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 43 від 18.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 49 від 22.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 52 від 23.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 55 від 24.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 58 від 25.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 500 000,00 грн.;

- згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 61 від 28.03.2016 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання фінансової допомоги № 1707-2Ф від 17.07.2015 року прийнято від ОСОБА_1 - 192 305,52 грн. (а.с. 36-41).

Щодо непричетності ОСОБА_3 до діяльності ТОВ "СП Зерно-Інвест", позивачем вказано, що 02.03.2016 року між громадянином ОСОБА_1 (Продавець) та громадянином ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ", відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати Покупцеві свої корпоративні права, пропорційні його частці у статутному фонді Товариства з обмеженою відповідальністю.

02.03.2016 року складений протокол № 02/03-16 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ", за результатами загальних зборів товариства вирішили: прийняти ОСОБА_3 до складу учасників товариства; затвердити вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_1; звільнити ОСОБА_1 з посади директора з 02.03.2016 року у зв'язку із надходженням його заяви про звільнення за власним бажанням; з 03.03.2016 року призначити директором товариства ОСОБА_3.

До того ж, 02.03.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складений акт приймання-передачі документів № 02/03-16 ТОВ "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ".

Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи встановлено, що 02.03.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грішаковою О.В. засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 на заяві, в якій повідомлено про вихід зі складу учасників ТОВ "СП ЗЕРНО-ІНВЕСТ" у зв'язку із передачею всіх своїх прав учасника товариства та 100% статутного капіталу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу корпоративних прав від 02.03.2016 року, складеному у простій письмовій формі з додержанням норм чинного законодавства.

По суті спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Оподаткування доходів фізичних осіб врегульовано розділом ІV Податкового кодексу України, статтею 177 якого (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка в грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаної з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (пункт 177.2).

Статтею 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом (пункт 164.1).

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу (абзац 4 пункту 164.1) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (підпункт 164.1.1 пункту 164.1) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (підпункт 164.1.3 пункту 164.1) (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 164.2.2 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

При дослідженні формування загального річного оподатковуваного доходу позивача для визначення чистого оподатковуваного доходу, який є об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб, судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено наступне.

Так, згідно абз. ґ) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України чітко визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).

Разом з цим, п.п. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає поняття "фінансової допомоги", яка надається на безповоротній або поворотній основі. Так, безповоротна фінансова допомога - це:

- сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів;

- сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості;

- сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності;

- основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних).

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Колегія суддів зазначає, що в акті перевірки контролюючий орган самостійно підтверджує факт, що 17.07.2015 року між позивачем та ТОВ "СП Зерно-Інвест" укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги, але ж в цьому ж акті перевірки контролюючий орган безпідставно вказує, що отримана сума коштів - поворотної фінансової допомоги є безповоротною фінансовою допомогою, яка підлягає включенню до загального річного оподаткованого доходу, посилаючись лише на відсутність доказів повернення цієї поворотної фінансової допомоги.

До того ж, п.п. 165.1.31 п. 165.1 статті 165 Податкового Кодексу України визначено - до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи - основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Отже, суд зазначає, що в даному випадку позивач - платник податків - ОСОБА_1 отримував від ТОВ "СП Зерно-Інвест" саме поворотну фінансову допомогу згідно договору № 1707-2Ф, а тому згідно положень Податкового кодексу України така сума поворотної фінансової допомоги цілком правомірно не включена платником податків до загального місячного (річного) оподаткованого доходу такого платника, та відповідно останній зобов'язаний був подавати до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Отже, на момент проведення перевірки позивача в строк з 21.05.2018 року по 04.06.2018 року в розпорядженні відповідача - ГУ ДФС у Харківській області перебували копії квитанцій до прибуткових касових ордерів, що підтверджують факт повернення ОСОБА_1 на користь ТОВ "СП Зерно-Інвест" поворотної фінансової допомоги, але ж вказана обставина протиправно була проігнорована контролюючим органом під час проведення перевірки позивача.

Cудом апеляційної інстанції також з'ясовано, що умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2015 року № 1707-2Ф, а саме п. 3.2 передбачено - повернення грошових коштів проводиться шляхом зарахування грошових коштів на особовий рахунок ТОВ "СП Зерно-Інвест" в установі банку.

Нормами діючого законодавства, а саме - ч. 1 статті 1087 ЦК України передбачено, що розрахунки за участю фізичних осіб, не пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть провадитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді.

А тому, оскільки позичальником за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2015 року № 1707-2Ф є фізична особа - ОСОБА_1, який отримував ці кошти згідно до п. 2.5 договору для свої потреб, отже розрахунки за вказаним договором не пов'язані із здійсненням позивачем - фізичною особою підприємницької діяльності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач - фізична особа - ОСОБА_1, враховуючи умови діючого законодавства мав право повертати отриману суму поворотної фінансової допомоги як на розрахунковий рахунок підприємства Позикодавця так і шляхом внесення готівки в касу підприємства, отже позивач жодним чином не порушив умови діючого законодавства України, повертаючи на вимогу директора ТОВ "СП Зерно-Інвест" ОСОБА_3 поворотну фінансову допомогу у касу підприємства, оскільки це не заборонено ст. 1087 ЦК України.

Судом також з'ясовано, що контролюючий орган зазначив, на тому, що позивачем - ОСОБА_1 у порушенні п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України не задекларована та не сплачена сума військового збору у розмірі 131 100,00 грн., з цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Контролюючим органом не враховані положення п.п. 1.7. п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, де чітко визначено - звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Таким чином, суд зауважує, що оскільки згідно п.п. 165.1.31 п. 165.1 статті 165 Податкового Кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку, тому, вказані доходи звільняються від оподаткуванням військовим збором.

Судом апеляційної інстанції також з'ясовано, що ГУ ДФС у Харківській області в акті перевірки від 06.06.2018 року посилається на наявність кримінального провадження № 0000129 від 11.05.2016 року, з цього приводу суд зазначає на наступному.

Відповідно до ч. 6 статті 78 КАСУ визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає на тому, що в акті перевірки відсутня інформація щодо наявності вироку суду у вищевказаному кримінальному провадженні або наявності будь-яких інших вироків судів, які стосуються позивача по справі, під час розгляду справи у суді таких вироків також надано не було.

Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого у статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 19.09.2018 р. у справі № 809/2438/15

А тому суд вказує, що враховуючи встановлені обставини, а також умови укладеного договору про надання поворотної фінансової допомоги, позивачем надані до суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності свідчать про факт вчинення господарської операції та її виконання, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, контролюючий орган має надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень.

Приймаючи рішення, колегія суддів звертає увагу на те, що взаємовідносини позивача та ТОВ "СП Зерно-Інвест" є цивільними правовідносинами.

Факт отримання позивачем коштів сторонами, як вбачається з матеріалів скправи, не оспорюється.

Колегія суддів також зазначає, що позивач має документи на підтвердження факту повернення коштів.

Недійсність цих документів, як і факт відсутності розрахунку, належними доказами не підтверджено. Відсутні будь які об'єктивні докази щодо підробки цих документів.

Відсутній вирішений судовий спір щодо неповернення позивачем коштів і взагалі не вбачається наявність даного спору.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень не минув трирічний строк позивної давності щодо повернення цих коштів.

Наявність підстав передбачених п.п. 14.1.257 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України для визнання фінансової допомоги, наданої позивачу, безповоротною відповідачем не доведено.

За викладених обставин, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.06.2018 року № , від 23.06.2018 року № .

Враховуючи вищенаведене та незаконність прийнятих Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 23.06.2018 року № , від 23.06.2018 року № відповідачем не доведена правомірність прийняття рішення від 23.06.2018 року № про застосування штрафних санкцій.

Відповідачем, в силу приписів ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, до матеріалів справи належних доказів, що спростовували б доводи позивача, порушення вимог законодавства не надані, судом таких фактів також не виявлено.

Таким чином, доказів, які б свідчили про правомірність та законність оскаржуваних рішень відповідачем до суду не надано та під час розгляду справи не долучено та не зазначено.

З врахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача буде саме скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач довів обґрунтованість позовних вимог, натомість - суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти позову, правомірність оскаржуваних рішень - не доведена та не підтверджена доказами, які перевірено судом, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 по справі № 2040/6634/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) М.М. Яковенко З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 18.12.2018.