Справа № 520/9775/18
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

10 грудня 2018 р. справа №520/9775/18

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мар'єнко Л.М.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, ідентифікаційний код юридичної особи: 41248278 від 22.05.2018 та від 25.07.2018 щодо призупинення пенсії ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1;

- зобовязати Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова, ідентифікаційний код юридичної особи: 41248278, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, за період з 01.05.2018 по 31.05.2018 , а також з 01.07.2018 по 30.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою, на теперішній час перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова. ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року, а також з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року відповідачем не проведено виплату пенсії. З вказаними обставинами позивач не погоджується, через що звернулася до суду.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Голови комісії з припинення управління ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що з 01.03.2018 відповідачем призупинено виплату пенсії позивачу, як внутнішньо переміщеній особі, на підставі інформації УП та СЗН.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи положення ч. 11 ст. 126 КАС, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії АГ № 168432 (а.с. 13).

На підтвердження того, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, нею надано довідку від 24.11.2016 року № НОМЕР_2 (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.02.2015 року перебуває на пенсійному обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова та отримує пенсію. Проте, починаючи з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року, а також з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року позивачу не виплачено пенсію.

Зазначені обставини підтверджуються листом Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 25.09.2018 №717/Ш-11 (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.05.2018 року позивачу було призупинено виплату пенсію у зв'язку тривалою відсутністю за місцем проживання.

На підставі рішення районної комісії з питань призначення (відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 13.06.2018 № 99, яким було підтверджено перебування позивача на території Новобаварського району м. Харкова, рішенням Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 15.06.2018 року ОСОБА_1. було поновлено виплату пенсії з 01.05.2018 року.

З 01.07.2018 виплату пенсії позивачу було призупинено на підставі даних з електронних реєстрів Пенсійного фонду України, оскільки надійшла інформація, що 16.07.2017 року позивач перетинала прикордонний пункт та вибула на непідконтрольну територію України та на теперішній час інформація про повернення ОСОБА_1. на контрольовану територію України відсутня.

На підставі рішення районної комісії з питань призначення (відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради від 23.08.2018 № 101, яким було підтверджено перебування позивача на території Новобаварського району м. Харкова, рішенням Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 23.08.2018 року ОСОБА_1. було половлено виплату пенсії з 01.07.2018 року.

Також повідомлено, що виплата пенсії за жовтень 2018 буде проведена в жовтні 2018. Виплата заборгованості пенсії за травень, липень, серпень та вересень 2018 (минулий період) буде здійснена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 „Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365" при надходженні бюджетного фінансування.

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати призначеної пенсії, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року за №1706-VII, з наступними змінами та доповненнями, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 даної статті передбачено, що для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як передбачено п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року за №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з наступними змінами та доповненнями, припинення або відновлення соціальних виплат проводиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад або територіальними органами Пенсійного фонду України згідно з Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», з наступними змінами та доповненнями, комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10. 2014 року за № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Як вбачається з вищезазначеного листа відповідача позивач перебуває на обліку у відповідача, виплату пенсії поновлено з 01.05.2018 року та з 01.07.2018 року, проте заборгованість з пенсії за травень, липень, серпень та вересень 2018 року не виплачена.

Дані обставини сторонами не заперечуються, а тому, у відповідності до ч.1 ст.78 КАС України, такі не підлягають доказуванню.

Згідно з п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року за № 365, з наступними змінами та доповненнями, орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Однак, суд не може погодитись із вищенаведеними діями відповідача з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за №1058-IV, з наступними змінами та доповненнями.

Відповідно до ч.1 ст.7 даного Закону, загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, та обов'язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 ч.1 ст.16 цього ж Закону передбачено, що застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм можна прийти до висновку, що порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов'язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум пенсій.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Тому, відмовляючи позивачу у виплаті нарахованої пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що право позивача на нарахування та виплату пенсії, підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності" і що їх можна вважати "майном" у значені цього положення, отже, непризначення та невиплата пенсії є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Зазначена правова позиція, викладена в рішенні ЄСПЛ по справі "Сук проти України" від 10.03.2011 (за заявою №10972/05), згідно якої, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Водночас, суд зазначає, що друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", яке дозволяє позбавити майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію "законів" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.

Таким чином, суд вважає, що позивач мав "законні сподівання" на нарахування та виплату пенсії.

Водночас, суд зауважує, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 у зразковій справі № 805/402/18, яке набрало законної сили на підставі постанови ОСОБА_3 Верховного Суду від 04.09.2018.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким, чином, враховуючи положення ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 22.05.2018 року та від 25.07.2018 року щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 та зобовязання нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року, а також з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року, підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне звернути до негайного виконання дане рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Суд зауважує, що ухвалою суду від 12.11.2018 звільнено позивача від сплати судового збору. Будь яких інших доказів понесених позивачем витрат позивачем до суду не надано.

З огляду на вказане, а також враховуючи положення ст. 139 КАС України, відсутні підстави для присудження на користь позивача з відповідача судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 22.05.2018 та від 25.07.2018 щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Харкова (м-н Свободи, 5, 4 під., м. Харків, 61022, ) нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61157, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за період з 01.05.2018 року по 31.05.2018 року та з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2018 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.