Справа № 697/2806/17
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 697/2806/17 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

при секретарі: Мідянці А.А.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати ОСОБА_4. призначеної пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити виплату пенсії ОСОБА_4., із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з дати припинення її виплати, а саме з 01.04.2017.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області моральну шкоду у розмірі двадцять тисяч гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно довідки МСЕК йому встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з аварією на ЧАЕС, проте органом Пенсійного фонду припинено виплату його пенсії у відповідності Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок скасування, при повторному огляді МСЕК, причинно-наслідкового зв'язку захворювання пов'язаного з аварією на ЧАЕС. Позивач стверджує, що згідно посвідчення категорії 1 серії НОМЕР_1 він є громадянином, який постраждав від аварії на Чорнобильській АЕС, а тому має право на отримання пенсії зі зниженням віку згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому дії відповідача щодо припинення виплати пенсії на підставі вказаного Закону є неправомірними.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати ОСОБА_5 призначеної пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, як правонаступника Канівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, відновити виплату пенсії ОСОБА_5 відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дати припинення її виплати. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач наголошує на правомірності своїх дій та рішень з огляду на те, що вони здійснені на підставі рішення медико-соціальної експертної комісії яке до суду в установленому порядку позивачем не оскаржено.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду справи представник відповідача до суду не прибув, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 перебуває на пенсійному обліку з 19 грудня 1994 року внаслідок призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01.01.2006 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до довідки із акту огляду спеціалізованої радіологічної МСЕК, серія 10 ААВ №852286, позивачу при повторному огляді встановлено 2 групу інвалідності з 16.07.2014 внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з довідкою із акту огляду обласної МСЕК №1, серія 12 ААА №205722, позивачу при повторному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності з 02.08.2016 внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до 01.09.2018.

З 13.09.2016 згідно поданої заяви позивач отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, 28.02.2017 до ПФУ надійшла виписка з акту огляду МСЕК серії 12 ААА №205722, якою ОСОБА_4. з 02.08.2016 до 01.09.2018 встановлено ІІІ групу інвалідності по загальному захворюванню.

Крім того, 26.06.2017 від управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради надійшло повідомлення, про те, що на обліку в єдиному державному реєстрі пільговиків по м. Каневу позивач не перебуває, довідка МСЕК щодо зміни групи інвалідності та причинного зв'язку хвороби до управління не надходили.

10.10.2017 до відповідача надійшла відповідь з Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації та повідомлено, що згідно з листом комунального закладу «Черкаського обласного центру медико-соціальної експертизи», надісланого на запит департаменту, 22.08.2016 позивач повторно оглянутий МСЕК №1 та винесено рішення про встановлення ОСОБА_4. ІІІ групу інвалідності від загального захворювання та комісією з питань встановлення громадянам пільгових статусів 04.08.2017 прийнято рішення про зняття з позивача статусу інваліда війни та вилучення відповідного посвідчення.

Водночас, згідно витягу із протоколу №11 від 23.11.2017 Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації «До прийняття остаточного рішення комісії, вважати посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 Серія НОМЕР_1, видане 02.01.1995 року Черкаською обласною державною адміністрацією, з вкладкою №016514, виданою 14.03.2006, дійсним.

Водночас, на підставі довідки МСЕК №1 серії 12 ААА № 205722, з 01.09.2016 позивача переведено на пенсію по інвалідності 3 групи по загальному захворюванню відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суд з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність вчинених дій, однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Згідно ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112 (Офіційний вісник України, 2004 р., № 35, ст. 2337), висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров'я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.

Пунктом 26 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» передбачено, що особі, що визнана інвалідом, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. I група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров'я інваліда та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.

Причинами інвалідності є, зокрема:

- загальне захворювання;

- пов'язані з виконанням службових обов'язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Водночас, відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Положеннями ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності.

Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Органи Пенсійного фонду та застрахована особа мають право в установленому законом порядку оскаржити рішення органів медико-соціальної експертизи.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності.

Органи медико-соціальної експертизи зобов'язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез'явлення цих осіб на зазначений огляд.

Разом з тим, у довідці медико-соціальної експертної комісії від 22.08.2016 року серії 12 ААА №205722, яка є єдиним документом, який містить дані про групу та причину інвалідності, вказано, що підставою інвалідності є загальне захворювання.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до п. п. 23-25 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» у разі незгоди з рішенням районної, міжрайонної, міської комісії хворий, потерпілий від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання або інвалід має право подати протягом місяця після одержання висновку комісії письмову заяву до Кримської республіканської, обласної, Київської та Севастопольської центральних міських комісій або до комісії, в якій він проходив огляд, чи до відповідного управління охорони здоров'я. Комісія, що проводила огляд, або управління охорони здоров'я надсилає у триденний строк після надходження відповідного запиту всі наявні документи на розгляд Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії, яка протягом місяця з дня подання зазначених документів проводить повторний огляд заявника і приймає відповідне рішення.

Рішення Кримської республіканської, обласної, центральної міської комісії може бути оскаржене до МОЗ.

МОЗ за наявності фактів порушення законодавства про медико-соціальну експертизу доручає Центральній медико-соціальній експертній комісії МОЗ або Кримській республіканській, Київській та Севастопольській міським або обласній комісії іншої області повторно розглянути з урахуванням усіх наявних обставин питання, з якого оскаржується рішення, а також вживає інших заходів впливу для забезпечення дотримання законодавства під час проведення медико-соціальної експертизи.

В особливо складних випадках Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ, Кримська республіканська, обласна, центральна міська комісія та МОЗ можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) та Науково-дослідного інституту реабілітації інвалідів (м. Вінниця). Після обстеження зазначені науково-дослідні установи складають консультативні висновки, які для комісії мають рекомендаційний характер.

Рішення комісії може бути оскаржене до суду в установленому законодавством порядку.

Таким чином, обґрунтованою є позиція суб'єкта владних повноважень щодо неможливості поновлення позивачу пенсії з урахуванням довідки МСЕК з причиною інвалідності - захворювання пов'язане з виконанням обов'язків військової служби.

Разом з тим, зазначене не позбавляє особу права висловити свою незгоду з визначеними у довідці МСЕК причинами інвалідності шляхом їх оскарження у згаданому вище порядку.

Щодо посилання позивача на виправлення у виписці з акту огляду МСЕК №205722, що вчинено від руки, апелянтом наголошено, що наказом Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області від 28.07.2016 №93 підвідомчі управління зобов'язано здійснювати при призначенні пенсії по інвалідності перевірку факту встановлення інвалідності за електронним реєстром засідань медико-соціальних експертних комісій. Таку перевірку було здійснено і щодо витягу із акта огляду МСЕК сер 12 ААА №205722 та встановлено, що його дійсно видала обласна МСЕК №1, група інвалідності - 3, причина інвалідності - «загальне захворювання».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 316, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року - скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволені адміністративного позову ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Постанова в повному обсязі складена 12.12.2018.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк