Справа № 420/6155/18
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6155/18
УХВАЛА

17 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_8 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними відмов та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_8 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якій позивачі просять суд:

1) визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в особі територіального підрозділу Малиновського районного відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в оформленні та видачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

2) зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

3) визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в оформленні та видачі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

4) зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

5) визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в оформленні та видачі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

6) зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

7) визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Біляївського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області в оформленні та видачі ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

8) Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі територіального підрозділу - Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки;

Ухвалою суду від 03.12.2018 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачам наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв'язку) та роз'яснено, що в іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачам.

У вказаній ухвалі судом роз'яснено, що виявлені недоліки мають бути усунені позивачами шляхом надання до суду (з копією для відповідачів):

1) уточненої позовної заяви із:

- зазначенням реєстраційних номерів облікової картки платника податків неповнолітніх дітей в інтересах яких звертаються ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та в ОСОБА_7 (якщо такі наявні);

- зазначенням належних відповідачів у справі;

- викладом позовних вимог в частині вимог про визнання протиправними відмов, з урахуванням вищевикладеного судом у даній ухвалі;

2) обґрунтувань доцільність об'єднання заявлених позовних вимог (з урахуванням уточнень про необхідність надання яких зазначено судом) в рамках однієї позовної заяви.

Копію ухвали суду від 03.12.2018 року направлено позивачам засобами поштового зав'язку на адреси, які зазначені у позовній заяві.

10 грудня 2018 року за вх. №38126/18 через канцелярію суду від ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_8, представника за довіреністю ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_6 надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року.

Так, у вказаній заяві зазначено, що форма захисту, на погляд позивачів, є належною (як зазначено у заяві «влаштовує позивачів»), оскільки така форма захисту визначена в зразковій справі №806/3265/17.

Також, у заяві зазначено, що відповідно до ухвали суду від 03.12.2018 року дійсно відповіді відповідачів є різними з точки зору дати складання, тексту та номеру, але за суттю вони є однаковими, оскільки свідчать про відмову органів Державної міграційної служби України оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, є взаємопов'язаними та однорідними між собою, а тому формулювання позовних вимог позивачами здійснено саме так, як вказано у позові. Крім того, як вказано у заяві, формулювання позовних вимог саме у такий редакції підтримав Одеський окружний адміністративний суд по справі №815/6457/17 (рішення суду від 28.02.2018), №815/960/18 (рішення від 12.11.2018), №815/722/18 (рішення суду від 16.11.2018).

Окрім того, як зазначено у заяві, спосіб захисту, який обраний позивачами у позові з питань об'єднання позовних вимог різних позивачів до одного і того ж відповідача не суперечить положенням ч.2 ст. 172 КАС України, адже вимоги пред'явлені до основного відповідача як юридичної особи публічного права - Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, так і в особі його територіальних підрозділів, але у будь-якому випадку до юридичної особи, що не суперечить п.3 ч.2 ст.172 КАС України.

Позивачі зазначають, що відповідно до п.п.5.3, 7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року ДМС України контролює та координує діяльність територіальних органів та територіальних підрозділів. ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні. Як вказують позивачі, у справу ця особа залучається в якості відповідача, оскільки саме цей орган влади як суб'єкт владних повноважень організовує роботу та здійснює контроль за діяльністю територіальних підрозділів, а оформлення, видача, обмін та переоформлення паспорта громадянина України забезпечується безпосередньо територіальними підрозділами.

Водночас, як зазначено у заяві, позивачі уточнюють назву, статус та повноваження юридичної особи - «Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області», яка утворена як юридична особа публічного права, яка відповідно до п.1 постанови КМУ № 658 від 15.06.2011 року є територіальним органом ДМС України.

Як вказують позивачі у заяві, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року, позов саме до цього відповідача також обґрунтовується тим, що ГУ ДМС України в Одеській області взагалі не організовує та не організовувало належним чином свої повноваження та контроль щодо своїх територіальних підрозділів, у т.ч. територіальних підрозділів - Малиновського районного відділу у м. Одесі, Біляївського районного відділу, Овідіопольського районного відділу з оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та самоусунулось від здійснення цієї функції, про що свідчить також відповідь про відмову у видачі паспорта як з боку відповідача - ГУ ДМС України в Одеській області, так і збоку співвідповідачів - територіальних підрозділів (позовні вимоги щодо визнання протиправною відмови в оформленні та видачі паспорта зразка 1994 року таким чином на виконання п.4 ч.5 ст. 160 КАС України пред'явлено як до ГУ ДМС України в Одеській області, так і до територіальних підрозділів).

Враховуючи, що територіальним органом ДМС по місцю проживання неповнолітніх дітей є Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, а територіальними підрозділами - Малиновський районний відділ у м. Одесі, Біляївський районний відділ, Овідіопольський районний відділ ГУ ДМС України в Одеській області, у заяві, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року зазначено, що позивачі уточнюють правовий статус відповідачів, до яких пред'явлено позовні вимоги та вказано, що територіальні підрозділи Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області виконують свої функції без права (статусу) юридичної особи та фактично наділені відповідно до п п.1.2 та п.2.1 наказу МВС України №320 від 13.04.2012 року, повноваженнями з оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки, але ці функції формально здійснюються юридичними особами публічного права - територіальними органами ДМС України через територіальні підрозділи відповідно до Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014. Крім того, паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами ДМС України за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку. Аналогічним чином відповідно до п.п. 10,23 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ №302 від 25.03.2015 ці функції здійснюються працівниками територіальних підрозділів ДМС України. Разом з тим, зразок та форма паспорта книжечки затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 1994 р. № 353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України», ця постанова є чинною.

Як зазначено у заяві позивачів, з приводу того, що судом вказано, що у прохальній частині позовної заяви позивачі, зокрема, просять суд визнати протиправними відмови відповідних територіальних органів ГУ ДМС в Одеській області, а відмова сама по собі не є рішенням чи дією суб'єкта владних повноважень, позивачами повідомлено, що Великою Палатою Верховного Суду 19.09.2018 по вказаній категорії справ прийнято зразкове рішення (справа №806/3265/17), відповідно до якого визнано протиправною саме відмову в оформлення та видачі паспорта Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Житомирській області та зобов'язано позивачу ОСОБА_11 видати паспорт-книжечку зразка 1994 року, тобто суд фактично відмову визнав рішенням (дією) суб'єктів владних повноважень, адже це рішення є однаковим як з боку Управління ДМС. так і з боку територіального підрозділу. Отже, правові висновки цього Верховного Суду повинні враховуватися судами при розгляді аналогічних справ, у т.ч. нашої (ч.5 ст. 242, ч.3 ст. 291 КАС України). Крім того, хоча позовні вимоги пред'являлись і до УДМС України в Житомирській області, про них Велика Палата Верховного Суду у рішенні нічого не зазначила.

Більш того, як вказано у заяві, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року, позивачами ці позовні вимоги об'єднані в одне провадження (одну справу) самостійно, та немає необхідності суду за власною ініціативою або за клопотанням будь-кого з учасників процесу їх об'єднувати в одне провадження (справу). Позивачі вважають, що є умови об'єднання вказаних вимог, оскільки вони пов'язані між собою. Так, підставою виникнення цих позовних вимог є однорідні звернення батьків та їх дітей, які долучені до позовної заяви, до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області (Малиновського районного відділу у м. Одесі, Біляївського РВ та Овідіопольського РВ), ГУ ДМС України в Одеській області про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та однотипна відмова ГУ ДМС України в Одеській області в особі своїх територіальних підрозділів, ГУ ДМС України в Одеській області (або без відповіді цього територіального органу ДМС України) в їх оформленні та видачі. Ці ж вимоги пов'язані між собою поданими доказами у вигляді однотипних звернень з одного й того ж питання позивачів та їхніх дітей та однотипних відповідей позивачам про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року.

Отже, як зазначено у заяві, підстави для розгляду справи в одному провадженні, де позовні вимоги пред'явлені різними позивачами до одного й того самого відповідача (відповідачів) існують та є більш ефективними на тлі виниклих правовідносин, у т.ч. з точки зору економії часу розгляду справи. Разом з тим, на цей час така практика розгляду справ вказаної категорії, де позовні вимоги різних позивачів до одного й того ж відповідача, об'єднані в одне провадження, запроваджена низкою судів України, зокрема, Дніпропетровським окружним адміністративним судом (справа №804/8152/17), Окружним адміністративним судом міста Києва (справа №826/4394/17), Запорізьким окружним адміністративним судом (справа №808/878/18), Одеським окружним адміністративним судом (справа №1540/4933/18). Ці справи стосуються одного й того самого питання - оформлення та видача паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року.

Також у заяві зазначено, що можливість роз'єднання позовних вимог є виключно прерогативою суду, а розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз'єднання позовних вимог (ч.6 ст.172 КАС України). Той факт, що в цій позовній заяві об'єднано позовні вимоги чотирьох позивачів до фактично трьох відповідачів, не суперечить положенням ч.1 ст.172 КАС України, оскільки два позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до одного і того ж відповідача - Малиновського районного відділу у м. Одесі ГУ ДМС України, тому суб'єктний склад позивачів та відповідачів не співпадає. Більш того, відповідачі по справі не є різними, хоча б тому, що знаходяться на території Одеської області, підконтрольні та підпорядковуються основному відповідачу по справі - ГУ ДМС України в Одеській області, предметна та територіальна юрисдикція суду по цій справі не суперечить ст.ст.19, 25, 26 КАС України.

Крім того, як зазначено у заяві, у позивачів відповідно до п.2 ч.5 ст. 160 КАС України, немає підстав вказувати реєстраційні номери облікової картки платників податків неповнолітніх дітей, оскільки, по-перше, у них немає таких номерів, по-друге, вони не є платниками податків.

З врахуванням вищезазначеного та з посиланням на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № Я (81)7, прийняті Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 р. позивачі зазначають, що на їх думку ними не порушені вимоги, встановлені при поданні позову, позовну заяву залишено без руху без врахування всіх обставин по справі, а тому у випадку повернення позову, відмови у відкритті провадження по справі, вказане буде розцінюватися позивачами як відсутність у діях суду змісту і спрямованості діяльності держави на захист людини, її прав та свобод, які визнаються найвищими цінностями та вказано, що позивачі залишають за собою право у подальшому заявити відвід головуючому судді у даній справі, на апеляційне оскарження, звернення до Вищої Ради Правосуддя зі скаргою щодо ухвалення суддею рішень, які обмежують доступ до правосуддя.

У вказаній заяві, позивачі просять суд відкрити провадження по справі №420/6155/18, враховуючи заяву та надані по ній пояснення та розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні без виклику сторін.

До вказаної заяви позивачами додано копію положення про ГУ ДМС в Одеській області та копію довіреності від 23.11.2018 року, виданої ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Розглянувши надані на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року пояснення та документи, суддя зазначає наступне.

Так, в ухвалі суду від 03.12.2018 року вказано, що згідно п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються, повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв'язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Однак, як зазначено в ухвалі, в порушення вимог вищевказаної статті, позивачами не зазначено:

- реєстраційні номери облікової картки платника податків неповнолітніх дітей в інтересах яких звертаються ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (якщо такі наявні).

У наданій на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року заяві, позивачами зазначено, що у позивачів відповідно до п.2 ч.5 ст. 160 КАС України, немає підстав вказувати реєстраційні номери облікової картки платників податків неповнолітніх дітей, оскільки, по-перше, у них немає таких номерів, по-друге, вони не є платниками податків.

Отже, оскільки, як зазначено у заяві у ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 немає реєстраційних номерів облікових карток платника податків, суд вважає, що позивачами усунено недоліки позовної заяви в цій частині.

Також, в ухвалі суду від 03.12.2018 року судом зазначено, що у якості відповідача по справі у позовній заяві позивачі вказують Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

При цьому у позовній заяві зазначено, що позовні вимоги до територіального органу Міграційної служби України - ГУ ДМС України в Одеській області пред'явлені позивачами однією вимогою у зв'язку з тим, що ГУ ДМС України в Одеській області є юридичною особою публічного права, тісно пов'язана зі своїми територіальними підрозділами, оскільки відповідно до законодавства здійснює свої повноваження через свої підрозділи, а тому відокремлення позовних вимог по такій категорії справ щодо кожного з відповідачів є неприйнятним та неефективним. Назва територіального підрозділу, в якому у родовому відмінку вказується приналежність до юридичної особи свідчить про те, що цей підрозділ здійснював свої повноваження від імені юридичної особи публічного права - Головного управління ДМС України в Одеській області, а тому, більш ефективним є пред'явлення вимоги до юридичної особи публічного права в особі територіальних підрозділів, оскільки діяльність Головного управління ДМС України в Одеській області може проводитись безпосередньо та самостійно відповідно до тих функцій та повноважень, якими він наділений відповідно до законодавства, так і тих повноважень, які він здійснює через територіальні підрозділи.

Також, позивачі наголошують, що у випадку задоволення позову, виконання рішення суду може бути ускладнено тим, що відповідно до п.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», при складанні (видачі) виконавчого документа судом, є необхідність вказувати ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якого не мають Малиновський районний відділ у м. Одесі, Овідіопольський та Біляївський районні відділи Головного управління ДМС України в Одеській області, оскільки не є юридичними особами, а є лише її територіальними (структурними) підрозділами.

В ухвалі суду від 03.12.2018 року, судом зазначено, що відповідно до п.9 ч.1 ст.4 КАС України відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Таким чином, як вказано в ухвалі суду від 03.12.2018 року з урахуванням наведених у ній положень п.7 ч.1 ст.4, ч.3 ст.46, ч.1, ч.4 ст.55 КАС України, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області та його відділи, а саме: Біляївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Овідіопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Малиновський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області є самостійними суб'єктами владних повноважень в розумінні приписів КАС України.

Отже, як вказано в ухвалі суду, позивачам необхідно визначитись із відповідачами у справі та надати до суду відповідні уточнення до позову.

Як зазначено у заяві, позивачі уточнюють назву, статус та повноваження юридичної особи - «Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області», яка утворена як юридична особа публічного права та відповідно до п.1 постанови КМУ №658 від 15.06.2011, є територіальним органом ДМС України. У справу Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області залучається в якості відповідача, оскільки саме цей орган влади як суб'єкт владних повноважень організовує роботу та здійснює контроль за діяльністю територіального підрозділу, а оформлення, видача, обмін та переоформлення паспорта громадянина України забезпечується безпосередньо територіальними підрозділами.

Як вказують позивачі у заяві, позов саме до цього відповідача також обґрунтовується тим, що ГУ ДМС України в Одеській області взагалі не організовує та не організовувало належним чином свої повноваження та контроль щодо своїх територіальних підрозділів, у т.ч. територіальних підрозділів - Малиновського районного відділу у м. Одесі, Біляївського районного відділу, Овідіопольського районного відділу з оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та самоусунулось від здійснення цієї функції, про що свідчить також відповідь про відмову у видачі паспорта як з боку відповідача - ГУ ДМС України в Одеській області, так і збоку співвідповідачів - територіальних підрозділів.

Однак, у наданій на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року заяві, позивачами у якості відповідача знову ж таки зазначено Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області в особі Біляївського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Овідіопольського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в особі Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Тобто, позивачами на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року надані різні за змістом дані в частині уточнення щодо суб'єктного складу відповідачів у справі.

В той же час, суддя зазначає, що у постанові Верховного суду від №806/3265/17 від 19.09.2018 року , на яку міститься посилання у заяві, наданій на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року як на таку, що свідчить про належне оформлення позивачами позовної заяви, у якості відповідачів вказані безпосередньо відповідні територіальні органи, до яких було подано заяву позивачами у справі №806/3265/17.

Отже, позивачами не усунуто недоліки позовної заяви в цій частині, у зв'язку з чим, позивачам необхідно визначитись із відповідачами у справі та надати до суду відповідні уточнення до позову.

Окрім того, в ухвалі суду від 03.12.2018 року судом зазначено, що згідно з ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається, в тому числі, зміст позовних вимог.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пп.2-4 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Натомість, як вказано в ухвалі суду, в прохальній частині позовної заяви позивачі, зокрема, просять суд визнати протиправними відмови відповідних територіальних органів ГУ ДМС в Одеській області.

При цьому, як зазначено судом, відмова сама по собі не є рішенням чи дією суб'єкта владних повноважень, оскільки така відмова має бути відображена саме у рішенні суб'єкта владних повноважень або у його діях.

Таким чином, в ухвалі суду від 03.12.2018 року зазначено, що позивачам необхідно уточнити вказану позовну вимогу у відповідності до приписів ст.5 КАС України, з урахуванням вищевикладеного судом.

У наданій на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року заяві, позивачами повідомлено, що Великою Палатою Верховного Суду 19.09.2018 по вказаній категорії справ прийнято зразкове рішення (справа №806/3265/17), відповідно до якого визнано протиправною саме відмову в оформленні та видачі паспорта Коростенського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Житомирській області та зобов'язано видати позивачу ОСОБА_11 паспорт-книжечку зразка 1994 року, тобто суд фактично визнав відмову рішенням (дією) суб'єктів владних повноважень, адже це рішення є однаковим як з боку Управління ДМС, так і з боку територіального підрозділу.

Суддя зазначає, що відсутність реквізитів оскаржуваних відмов (рішень із зазначеннях їх реквізитів - дат та номерів або відповідних дій, із зазначенням дат їх вчинення) у позовній заяві свідчить, що предмет спору не є визначеним.

Зміст позовних вимог впливає на з'ясування наявності підстав або перешкод для відкриття провадження у справі.

При цьому, суддя вважає за необхідне зазначити, що відповідач має право на подання відзиву на позовну заяву, а отже має бути обізнаним відносно чого він має надавати таку заяву по суті справи.

Тобто, предмет позову має бути визначений чітко та конкретизовано в прохальній частині позовної заяви.

Відповідно до положень ч.2 ст.173 КАС України остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті є завданням підготовчого провадження.

Згідно з вимогами ч.1 ст.47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже визначитися з предметом спору має саме позивач, оскільки саме він є ініціатором судового процесу, а суд створює умови для реалізації ним процесуальних прав сторони спору.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного суду від 31.10.2018 року по справі №826/16958/17.

В той же час, суддя зазначає, що відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суддя зазначає, що у наданій на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року заяві, позивачі просять суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні без виклику сторін.

При цьому, зважаючи на клопотання позивачів про розгляд справи без їх участі, у суду, без проведення підготовчого судового засідання, відсутня можливість уточнити у позивачів реквізити відповідних відмов у позивачів.

Отже, позивачами в цій частині не усунуто недоліки позовної заяви, у зв'язку з чим, позивачам необхідно уточнити вказані позовні вимоги у відповідності до приписів ст.5 КАС України, з урахуванням вищевикладеного судом.

Також, в ухвалі суду від 03.12.2018 року судом зазначено щодо надання обґрунтування доцільності об'єднання заявлених позовних вимог в рамках однієї позовної заяви.

У заяві, яка надана на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачами, зокрема, зазначено, що вони вважають, що є умови об'єднання вказаних вимог, оскільки вони пов'язані між собою. Так, підставою виникнення цих позовних вимог є однорідні звернення батьків та їх дітей, які долучені до позовної заяви, до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області (Малиновського районного відділу у м. Одесі, Біляївського РВ та Овідіопольського РВ), ГУ ДМС України в Одеській області про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та однотипна відмова ГУ ДМС України в Одеській області в особі своїх територіальних підрозділів, ГУ ДМС України в Одеській області (або без відповіді цього територіального органу ДМС України) в їх оформленні та видачі. Ці ж вимоги пов'язані між собою поданими доказами у вигляді однотипних звернень з одного й того ж питання позивачів та їхніх дітей та однотипних відповідей позивачам про відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року.

Отже, як зазначено у заяві, підстави для розгляду справи в одному провадженні, де позовні вимоги пред'явлені різними позивачами до одного й того самого відповідача (відповідачів) існують та є більш ефективними на тлі виниклих правовідносин, у т.ч. з точки зору економії часу розгляду справи.

Таким чином, позивачами надано обґрунтування доцільності, на їх думку, об'єднання заявлених позовних вимог в рамках однієї позовної заяви.

Окрім цього, суддя зазначає, що заява, яка надана на виконання вимог ухвали суду від 03.12.2018 року подана позивачами лише в одному екземплярі, однак в ухвалі судом зазначено про надання заяв та документів на виконання вимог ухвали суду у відповідній кількості примірників (для відповідача/відповідачів).

Таким чином, позивачами частково усунуто недоліки позовної заяви, а саме:

- в частині надання пояснень щодо реєстраційних номерів облікових карток платників податків неповнолітніх дітей в інтересах яких звернулися позивачі;

- в частині надання обґрунтувань доцільності, на думку позивачів, об'єднання заявлених позовних вимог в рамках однієї позовної заяви.

В іншій частині ухвала суду позивачами не виконана, оскільки не конкретизовано склад відповідачів у справі та не конкретизовані позовні вимоги, зважаючи на вищевикладене судом у даній ухвалі.

При цьому, суддя зазначає, що у заяві, яка надана 10.12.2018 року на виконання вимог ухвали суду, позивачі не зазначають дату отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Водночас, станом на 17.12.2018 року (останній день визначеного ч.8 ст.171 КАС України п'ятиденного терміну для вирішення питання про відкриття провадження у справі, з дня подання заяви про усунення недоліків позовної заяви, з урахуванням положень ч.1, ч.6 ст.120 КАС України) до суду не поверталось повідомлення про вручення позивачам поштового відправлення із копією ухвали суду та згідно бази даних Укрпошти щодо пересилання поштових відправлень, станом на 17.12.2018 року відомості щодо вручення позивачам копії ухвали суду відсутні, окрім ОСОБА_3С, якій відправлення не вручене під час доставки лише 15.12.2018 року.

Таким чином, станом на 17.12.2018 року позивачами лише частково усунуті недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

На підставі викладеного, суд вважає, що строк для усунення позивачем недоліків позовної заяви підлягає продовженню.

При цьому суддя роз'яснює позивачам, що виявлені недоліки мають бути усунені позивачами шляхом надання до суду (з копією для відповідачів):

1) уточненої позовної заяви із:

- зазначенням складу відповідачів у справі, в тому числі в прохальній частині позовної заяви, зважаючи на вищевикладене судом у даній ухвалі та в ухвалі суду від 03.12.2018 року);

- викладом позовних вимог в частині вимог про визнання протиправними відмов, з урахуванням вищевикладеного судом у даній ухвалі.

В той же час, щодо посилань позивача на те, що у випадку повернення позову, відмови у відкритті провадження по справі, вказане буде розцінюватися позивачами як відсутність у діях суду змісту і спрямованості діяльності держави на захист людини, її прав та свобод, які визнаються найвищими цінностями та вказано, що позивачі залишають за собою право у подальшому заявити відвід головуючому судді у даній справі, на апеляційне оскарження, звернення до Вищої Ради Правосуддя зі скаргою щодо ухвалення суддею рішень, які обмежують доступ до правосуддя, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Згідно з ч.4 ст.107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не допускається зловживання правом звернення до органу, уповноваженого здійснювати дисциплінарне провадження, у тому числі ініціювання питання відповідальності судді без достатніх підстав, використання такого права, як засобу тиску на суддю у зв'язку зі здійсненням ним правосуддя.

Керуючись ст.ст. 120, 121, 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Продовжити позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви до 27.12.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Соколенко