Справа № 1840/3691/18
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

13 грудня 2018 р. Справа № 1840/3691/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко І.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П.,

позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Сумської міської ради (далі - відповідач, виконавчий комітет СМР), в якій просила:

1) скасувати рішення відповідача від 25.05.2018 про відмову ОСОБА_1 та її малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у знятті з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_3;

2) зобов'язати відповідача зняти ОСОБА_1 та її малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстрації місця проживання за адресою м. Суми. АДРЕСА_1;

3) скасувати рішення відповідача від 25.05.2018 про відмову ОСОБА_1 та її малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_5;

4) зобов'язати відповідача зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та її малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_2.

Свої вимоги мотивувала тим, що батько дитини не приймає участь у вихованні доньки, не спілкується з нею, не виконує свої батьківські обов'язки, а відмова відповідача у знятті з реєстрації її разом з донькою та реєстрації їх за іншою адресою здійснена без врахування інтересів дитини та суперечить приписам Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Законів України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", "Про охорону дитинства", а також Конвенції про права дитини.

Ухвалою суду від 02.10.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім того, вказаною ухвалою суду до участі у розгляді справи було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (далі - третя особа, ОСОБА_2.).

18.10.2018 від третьої особи до суду надійшло пояснення (а.с.43), в якому він зазначив, що без належного обстеження умов проживання його доньки за адресою, на яку вказує позивач, та без залучення Служби у справах дітей Сумської міської ради, не можливо вирішити даний спір належним чином. У заперечення просив залучити до участі у розгляді справи як третю особу - Службу у справах дітей Сумської міської ради. Проте, у задоволенні зазначеного клопотання ухвалою суду від 19.10.2018 було відмовлено (а.с.48).

Ухвалою суду від 16.11.2018 було ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 29.11.2018 (а.с.52).

В судовому засіданні 29.11.2018 було оголошено перерву у зв'язку з витребуванням додаткових доказів у відповідача (а.с.58).

12.12.2018 до суду надійшов лист Служби у справах дітей Сумської міської рад, в якому зазначено, що згідно ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Вважають, що участь органу опіки та піклування при розгляді позовної заяви про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії не є обов'язковою (а.с.77).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.63), у зв'язку з чим суд, на підставі ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, вважав можливим судове засідання проводити у відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні постало питання щодо закриття провадження у справі, у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позивач заперечувала проти закриття провадження у справі, просила позовні вимоги задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_2 вважав, що провадження у справі підлягає закриттю.

Заслухавши позицію позивача та третьої особи , суд дійшов до висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з третьою особою - ОСОБА_2, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_3, що підтверджується копією виданого свідоцтва про народження (а.с.12), поясненнями сторін.

ОСОБА_1 та її донька - ОСОБА_3, зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3, що вбачається з копії паспорту та копії довідки від 12.06.2018 №14.03-08/8951 (а.с.36,37).

25.05.2018 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявами, якими просила зняти з реєстрації місця проживання себе та її доньку - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 та здійснити їх реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.25-28,65-70).

Однак, 25.05.2018 у задоволенні заяв позивача було відмовлено, у зв'язку з відсутністю письмової згоди другого з батьків, як це передбачено п. 26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207.

Позивач в судовому засіданні з врахуванням інтересів дитини просила позовні вимоги задовольнити, наполягала на тому, що батько дитини не приймає участь у вихованні дитини.

Третя особа - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, відмітив, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та він сумнівається у належних умовах проживання його доньки, а тому не бажає надавати згоду на зняття реєстрації його дитини з місця проживання та на реєстрацію місця проживання за новою адресою.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 29 Цивільного кодексу України: місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Частина 1 статті 242 Цивільного кодексу України передбачає, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно з ч.ч.1,2 статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частина 1 статті 161 Сімейного кодексу України визначає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб'єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18).

В судовому засіданні позивач та третя особа відмічають, що між ними не вирішувалось питання щодо отримання згоди на зміну місця проживання та реєстрації місця проживання їх спільної дитини - ОСОБА_3 чи встановлення місця проживання малолітньої дитини. ОСОБА_2 вказує на те, що він заперечує проти зняття з реєстрації місця проживання та реєстрації за новою адресою його доньки, оскільки він не впевнений у належних умовах проживання їх спільної з позивачем дитини. Додатково повідомляв, що навіть за наявності рішення суду про встановлення порядку участі у вихованні дитини, позивач чинить перешкоди у спілкуванні з донькою.

Отже, фактично між позивачем та третьою особою - ОСОБА_2 існує спір про місце проживання їх спільної дитини та можливість реалізації їх батьківських прав, тоді як вимоги позивача до виконавчого комітету Сумської міської ради є похідними від вирішення цього спору.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи з приводу захисту сімейних прав та інтересів сторін, а отже, існує спір про право, можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства відсутня.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17 та у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 у справі №495/367/17 (адміністративне провадження №К/9901/3337/17) та від 07.12.2018 у справі №824/165/17-а (адміністративне провадження №К/9901/64136/18, К/9901/64397/18).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, ураховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад, з урахуванням п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд вбачає необхідним закрити провадження у даній справі, роз'яснивши позивачу, що розгляд справ щодо місця проживання дитини віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

За приписами ч. 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 1409,60 грн. за квитанціями від 28.09.2018 та від 09.07.2018 (а.с.4,5).

За таких обставин суд приходить до висновку, що сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 19, 238, 239, 248, 256, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії - закрити.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області (40000, Сумська область, м. Суми, вул. Воскресенська, буд.7) повернути ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: 40004, АДРЕСА_4; фактичне місце проживання: 40034, АДРЕСА_5; РНОКПП НОМЕР_1) 1409,60грн. (одна тисяча чотириста дев'ять грн. 60 коп.) судового збору, сплаченого згідно квитанції від 28.09.2018 №0.0..1 на розрахунковий рахунок №4030, код отримувача 37970593, банк отримувача УК у м.Сумах /м.Суми/22030101, МФО 899998) та згідно квитанції від 06.07.2018 №0.0..1 на розрахунковий рахунок №4030, код отримувача 37970593, банк отримувача УК у м.Сумах /м.Суми/22030101, МФО 899998).

Роз'яснити ОСОБА_1, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.12.2018.

Суддя І.Г. Шевченко