Справа № 814/2038/17
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р. м.ОдесаСправа № 814/2038/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 06.10.2017 р.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук'янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв'язку з неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління (далі ГУ) ДФС у Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області про:

- зобов'язання ГУ ДФС у Миколаївській області внести зміни до наказу №273-0 від 16 вересня 2005 року "Про звільнення ОСОБА_3", з відповідним відновленням на посаді, з подальшим звільненням за вислугою років у зв'язку з інвалідністю;

- зобов'язання ГУПФ України у Миколаївській області оформити відповідні накази по нарахуванню та виплаті грошових коштів за грошовим атестатом до пенсійного забезпечення.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- в позовні заяві не ставилось питання про поновлення на посаді у зв'язку із звільненням, а ставиться питання про пенсійне забезпечення на підставі спірного наказу, а тому застосовується загальна позовна давність - шість місяців;

- адміністративний позов подано на оскарження дій податкового органу, а саме в межах шестимісячного строку на оскарження Рішення органу ДФС України №к/421/14-29-05-23 від 14 квітня 2017 року (яке отримано апелянтом особисто 18 квітня 2017 року), щодо відмови розгляду заяви від 17 березня 2017 року.

Відзиву на апеляційну скаргу на надходило.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено жодних обставин, які перешкоджали йому протягом 12 років звернутися до суду з цього приводу, що в свою чергу позбавляє суд можливості визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 243, 248 КАС України, ст.ст. 99, 100 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), якими регулюються правовідносини між сторонами.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, за змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 100 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Апелянт стверджує, що адміністративний позов подано на оскарження дій податкового органу, а саме в межах шестимісячного строку на оскарження Рішення органу ДФС України №к/421/14-29-05-23 від 14 квітня 2017 року щодо відмови розгляду заяви від 17 березня 2017 року.

Однак, судова колегія не приймає даний довід апелянта, оскільки з прохальної частини адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_3 заявлено позовні вимоги саме про зобов'язання органу ДФС (ДПА) у Миколаївській області ввести зміни до Наказу №273-0 від 16 вересня 2005 року "Про звільнення ОСОБА_3", з подальшим звільненням за вислугою років в зв'язку з інвалідністю, а також про зобов'язання органу УПФ внесення змін до пенсійної справи, а не оскаржує Рішення ГУ ДФС у Миколаївській області №к/421/14-29-05-23 від 14 квітня 2017 року щодо відмови розгляду заяви від 17 березня 2017 року.

Судом першої інстанції було встановлено, що про існування наказу №273-0 від 16 вересня 2005 року "Про звільнення ОСОБА_3", та відповідно його змісту також апелянт був обізнаний, що також ним не заперечується.

Водночас, до суду з даним адміністративним позовом він звернувся лише у жовтні 2017 року, тобто більше ніж чим через 12 років з моменту прийняття оскаржуваного наказу.

Так, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Судова колегія не приймає довід апелянта про те, що він дізнався про порушення своїх прав лише під час здійснення пенсійного забезпечення, виходячи з того, що Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", на підставі яких позивач намагається змінити своє пенсійне забезпечення, є чинними з 2002 року, тобто ще до винесення спірного наказу про звільнення.

Юридична необізнаність позивача щодо норм пенсійного законодавства під час його звільнення не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, ОСОБА_3 не надано суду жодних підтверджень поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно ст.ст. 139-143 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Ступакова І.Г. Лук'янчук О.В.