Справа № 2040/7955/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р. № 2040/7955/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) до Ізюмського комбінату комунальних підприємств (, вул. Червоногірська, буд. 62, м. Ізюм, Харківська область, 64309) про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ізюмського комбінату комунальних підприємств, в якому просить суд: стягнути до бюджету України кошти у розмірі 25 688,91 гривень в рахунок погашення податкового боргу з Ізюмського комбінату комунальних підприємств, , податкова адреса: вулиця Червоногірська, буд. 62, місто Ізюм, Харківська область, 64300, з усіх відкритих розрахункових рахунків.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач станом на дату звернення до суду має податковий борг в сумі 25688,91 грн., який виник на підставі самостійно задекларованих платником податків податкових зобов'язань з плати за землю.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Ухвалу про прийняття адміністративного позову до розгляду та відкриття спрощеного провадження відповідач отримав 18.10.2018 року, про що свідчить підпис уповноваженої особи в повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 48).

Оцінивши повідомлені позивачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Ізюмський комбінат комунальних підприємств як юридична особа зареєстрований Ізюмською районною державною адміністрацією 04.07.2005 року (а.с. 13-14).

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Харківській області № 33517/10/20-40-17-04-18 від 13.08.2018 року Ізюмський комбінат комунальних підприємств взято на облік в Ізюмській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Харківській області 30.12.1991 року (а.с. 16).

Матеріалами справ підтверджено, що борг відповідача виник на підставі самостійно задекларованих грошових зобов'язань з плати за землю, зазначених в податкових деклараціях з плати за землю:

- № від 18.02.2017 року, термін сплати 30.05.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.06.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.07.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.08.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.09.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.10.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.11.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.), термін сплати 30.12.2017 року (сума, яка підлягає сплаті 1721,43 грн.) (а.с. 18-19);

- 26005357 від 20.02.2018 року, термін сплати 30.01.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.), термін сплати 02.03.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.), термін сплати 30.03.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.), термін сплати 30.04.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.), термін сплати 30.05.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.), термін сплати 30.06.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.), термін сплати 30.07.2018 року (сума, яка підлягає сплаті 1699,34 грн.) (а.с. 20-21).

Приписами п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. (Підпункт 14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.)

Згідно з п.87.1 ст.87 Податкового Кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника), за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4-1 статті 43 цього Кодексу та за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як встановлено з матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області відповідачу засобами поштового зв'язку направлялась податкова вимога форми "Ю" №1/97 від 10.12.2001 року на суму 491,00 грн., яка отримана відповідачем 18.12.2001 року, про що свідчить підпис відповідача у повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 22).

Крім того, позивачем вручено відповідачу податкову вимогу форми "Ю" №2/17 від 26.04.2002 року на суму 677,79 грн., яка отримана уповноваженою особою Ізюмського комбінату комунальних підприємств 26.04.2002 року, що підтверджується підписом у вимозі в графі "Податкову вимогу отримав" (а.с. 22-23).

На момент розгляду справи у суді, відповідно до довідки позивача від 13.08.2018 року №33521/10/20-40-17-04-18 (а.с. 24), судом встановлено, що податковий борг з моменту направлення першої та другої податкових вимог не переривався, вимоги не скасовувались та відповідачем не оскаржувались , а отже наразі є чинними.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно до розрахунку суми податкового боргу станом на 01.08.2018 року у відповідача рахується борг з плати за землю на загальну суму 25688,91 грн., з яких основний платіж 25688,91 грн. (а.с. 17).

На момент розгляду справи у суді сума боргу непогашена, доказів самостійної сплати відповідачем наявного у нього боргу з плати за землю до суду також не надано.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що на момент звернення до суду податковим органом вжито всі заходи на погашення суми заборгованості, проте остання відповідачем не сплачена.

Пунктом 95.1 ст.95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 95.4 ст.95 контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги вище наведене, беручи до уваги відсутність самостійної сплати відповідачем податкового боргу у розмірі 25688,91 грн., що безпосередньо свідчить про невиконання Ізюмським комбінатом комунальних підприємств свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених Головним управлінням ДФСМ у Харківській області вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Харківській області до Ізюмського комбінату комунальних підприємств про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з усіх відкритих розрахункових рахунків Ізюмського комбінату комунальних підприємств (, вул. Червоногірська, буд. 62, м. Ізюм, Харківська область, 64300), до бюджету України кошти у розмірі 25688,91 (двадцять п'ять тисяч шістсот вісімдесят вісім гривень 91 коп.) грн. в рахунок погашення податкового боргу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.