Справа № 2-а-1099/10/1512
Суддя: Літвінова І. А.
Дата ухвалення: 2010-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1099/10/1512

01 листопада 2010 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

за участю секретаря судового засідання - Козак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ ГУМВС в м. Одесі, інспектора ІДПС II Одеського взводу ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та просить суд постанову про адміністративне правопорушення серії ВН №375837 від 03 липня 2010 року - скасувати, посилаючись на те, що він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, внаслідок чого на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен.

Під час судового розгляду позивач адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив суд заявлені вимоги задовольнити. Суду пояснив, що 03 липня 2010 року він, керуючи автомобілем «Тойота Лексус» д/н ВН 4058 CM, рухаючись по дорозі М05 був зупинений інспектором ІДПС II Одеського взводу при УДАІ ГУМВС Одеської області старшим сержантом міліції ОСОБА_2. Незважаючи на його пояснення щодо відсутності факту порушення Правил дорожнього руху (надалі ПДР) , так як він рухався у лівій крайній смузі у зв'язку з тим, що по правій стороні руху був розсипаний гравій, шо відповідає п.10.1 та п.11.5, у присутності двох інспекторів у відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВН №118808 від 03 липня 2010 року та винесено постанову ВН №375837 від 03 липня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривен. В протоколі ним було зазначено, що дорожнє покриття було поганим та з суттю порушення він не згоден. Також позивач пояснив, що рухався у крайній лівій смузі у зв'язку з тим, що по правій стороні був розсипаний гравій, після чого мав намір перестроїтись у правий ряд, але був зупинений інспектором ДАІ. Під час розміркування над підписанням протоколу були зупинені два свідки і у їх присутності інспектори змушували його підписати протокол. Він не погоджувався його підписувати, але інспектори квапили його вказуючи на те, що свідки поспішають. Також позивач зазначив, що йому не були роз'яснені в повному обсязі його права у відповідності до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а лише сказано, що він має право оскаржити постанову. Йому не роз'яснили, що він має право заявити клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з необхідністю отримання правової допомоги, а відразу складено протокол і постанову і тільки після цього данні документи були надані йому для ознайомлення і підпису, що є грубим порушенням ст.256 КУпАП. Щодо суті самого порушення позивач суду пояснив, що перебування його автомобіля в лівій смузі пояснюється потребою рухатися у лівій смузі у зв'язку з перешкодами по правій стороні. Крім того п. 11.5 ПДР дозволяє виїзд на ліву смугу, а не забороняє рух по ній, частина 2 статті 122 КУпАП містить виключний перелік адміністративних правопорушень за які передбачена відповідальність. В протоколі та постанові вказано: «рухався у крайній лівій смузі при вільній правій», таке формулювання

відсутнє в частині 2 статті 122 КУпАП, у зв'язку з чим позивач вважає що неправомірно застосована частина 2 статті 122 КУпАП.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, вважає, що співробітником ДАІ було правомірно винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає що адміністративний позов підлягає задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП.

У судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2010 року на 24 км. а/д М05 у відношенні позивача ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Тойота Лексус» д/н ВН 4058 CM рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив вимоги п.11.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. Позивачем в протоколі були надані пояснення, відповідно до яких він винним себе не вважає, з порушенням не згоден.

На підставі зазначеного протоколу, постановою серії ВН №375837, складеною інспектором ІДПС II Одеського взводу ОСОБА_2 03 липня 2010 року, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 гривен.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення , є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.12.6 Наказу міністерства внутрішніх справ України №77 від 26 лютого 2009 року «Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» підставою для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення є матеріали щодо адміністративного правопорушення, зафіксованого з допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем до суду не були надані додаткові докази, крім наявних в матеріалах справи, підтверджуючих порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху (пояснення свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису).

Не підтверджена географічна локація автомобіля «Тойота Лексус» д/н ВН 4058 CM, станом на 18 годину 00 хвилин 03 липня 2010 року.

Свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення неможливо допитати у судовому засіданні, у зв'язку з тим, що свідок ОСОБА_3 за зазначеною у протоколі адресою не проживає та не зареєстрований, що підтверджується поштовим повідомленням та довідкою наданою адресно-довідковим бюро від 27 серпня 2010 року. Щодо свідка ОСОБА_4 в протоколі про адміністративне правопорушення нерозбірливо записана адреса його проживання, у зв'язку з чим судом було направлено запит до УДАІ щодо уточнення анкетних даних та адреси проживання свідка, на якій відповіді не отримано.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив пояснення позивача щодо наявності поважних причини руху в лівій смузі при вільній правій.

У зв'язку з наведеним відсутні підстави відмови позивачу у задоволенні його вимог.

Відповідно до ст. 245, 276, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Враховуючи викладене, з копії протоколу про адміністративне правопорушення та з копій постанови в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що при розгляді справи відповідачем не були доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановлюється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення, відповідач - інспектор відділу ДАІ, допустив неповноту і однобічність при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно не дав їм належної оцінки, внаслідок чого передчасно зробив висновок про накладання на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У судовому засіданні знайшло підтвердження, що ОСОБА_1 їхав в лівій крайній смузі при вільній правій, у зв'язку з крайньою необхідністю, що, відповідно до вимог ст.17 КУпАП, виключає адміністративну відповідальність.

Наявність вини в діях ОСОБА_1 доказами не підтверджена.

Правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України. В свою чергу, Державтоінспекція МВС України здійснює свої функції відповідно до Постанови КМУ України від 14.04.1997 року № 341 «Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ».

Безпосередньо, контроль за безпекою дорожнього руху здійснюють працівники органів Державтоінспекції, до повноважень яких входить притягнення осіб винних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності.

Відповідно до пунктів 3, 6, 7 наказу МВС України від 27.03.2009 року JNb 111 «Про затвердження Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України» працівник ДПС зобов'язаний досконало знати Правила дорожнього руху та інші нормативно-правові акти, що регламентують діяльність у сфері безпеки дорожнього руху, неухильно дотримуватися законності, застосовувати заходів адміністративного впливу до порушників виключно в установленому порядку, передбаченому чинним законодавством.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Тобто позивач, як громадянин правової держави та як учасник дорожнього руху, має право на те, щоб працівники Державтоінспекції, у відношенні нього, діяли у спосіб та у межах повноважень, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами.

В іншому випадку, дії працівників Державтоінспекції не ґрунтуються на законі, що тягне за собою неминуче скасування наслідків цих дій (протоколу про адміністративне порушення, винесення постанови за таким протоколами та інш.).

Судове рішення (постанова) є найважливішим актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права.

Суд, згідно вимог адміністративно-процесуального законодавства, перевірив обставини справи, керуючись нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та з'ясував їх на підставі досліджених у судовому засіданні доказів.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 17, 19, 159-163, 167 КАС України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ОСОБА_6 в м. Одесі, інспектора ІДПС II Одеського взводу ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову серії ВН №375837 інспектора ІДПС II Одеського взводу ОСОБА_2 від 03 липня 2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч.2 ст. 122 КпАП України та накладення штрафу в розмірі 425 гривен.

Постанова суду у справах з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий