Справа № 540/2106/18
Суддя: Кисильова О.Й.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2106/18
10 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисильової О.Й.,

при секретарі: Дудар Е.І.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника Державної служби з безпеки на транспорті - Пархоменко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі- відповідач-1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-2), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 25.09.2018 року № 062361 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою від 12.10.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 24.10.2018 року у справі відкрите спрощене провадження, судове засідання призначене на 20.11.2018 року о 14:00 год.

20.11.2018 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебування судді у відрядженні відповідно до наказу голови суду від 14.11.2018 року № 06-07/42, судове засідання відкладено на 14.12.2018 року о 09:30 год.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що він не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", так як його транспортні засоби фактично використовувалися іншою особою, а тому він не є суб'єктом господарювання, який провадить діяльність у сфері автомобільного транспорту, а отже не є суб'єктом відповідальності. Також позивач відмічає про порушення прав ФОП ОСОБА_3 при розгляді відповідачем-1 справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, оскільки розгляд справи відбувся за його відсутності. Крім того, постанова від 25.09.2018 року № 062361 не містить посилання на норму Закону України "Про автомобільний транспорт", яку позивачем порушено.

16.11.2018 року відповідач-2 надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, посилаючись на наступне. Так, згідно із ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорту та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Серед таких документів Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Міністерством транспорту та зв'язку від 24.06.2010 року № 385, визначено протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Актом від 30.08.2018 року № 083057 зафіксовано факт надання ФОП ОСОБА_3 послуг із перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких визначено статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: водій ОСОБА_4 не мав та не пред'явив особам, які здійснювали контроль, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Відтак, застосування до позивача адміністративно-господарських санкції у вигляді штрафу є правомірним. просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач-1 не забезпечив явку представника у судове засідання, не повідомивши про причини неявки.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином, суд розглядає справу без участі відповідача-1.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази та встановивши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

30.08.2018 року старшим державним інспектором ВДК Норченко А.А. та головним спеціалістом ВДК Зоріним А.В. проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено Акт від 30.08.2018 року №083057.

Як вбачається зі змісту акту від 30.08.2018 року № 083057, інспекторами встановлено відсутність у водія ОСОБА_4, який керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1, протоколу адаптації тахографа до транспортного засобу, що є порушенням вимог ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4 з актом перевірки ознайомився, підписавши зазначений акт без зауважень.

05.09.2018 року відповідач надіслав на адресу ФОП ОСОБА_3 повідомлення від 03.09.2018 року № 5633 про розгляд справи про порушення транспортного законодавства на 18.09.2018 року на 10 годину 00 хвилин, згідно поштового штемпелю вказане повідомлення вручено 16.09.2018 року уповноваженій особі позивача за довіреністю.

ФОП ОСОБА_3 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на розгляд справи не прибув, письмових пояснень не надав.

25.09.2018 року Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнята постанова № 062361 про застосування до ФОП ОСОБА_3 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн. за порушення Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи постанову 25.09.2018 року № 062361 незаконною, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку обгрунтованості доводів позивача про незаконність оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, визначальними ознаками такої відповідальності є те, що автомобільним перевізником не оформлені визначені Законом документи.

Згідно із ст. 48 Закону № 2344-ІІІ саме автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

З наведених норм чинного законодавства, на підставі яких позивача притягнуто до відповідальності, вбачається, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються до автомобільних перевізників.

Статтею 1 Закону № 2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, для притягнення до відповідальності за ст.60 Закону № 2344-ІІІ посадові особи Укртрансбезпеки, які здійснюють рейдову перевірку, повинні встановити хто є перевізником вантажу автомобілями, які перевіряються.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.01.2016 року між ФОП ОСОБА_3 (Наймодавець) та приватним підприємством "Віжес" (Наймач), , місцезнаходження: м. Херсон, вул. Блюхера, буд. 8, укладений договір найму(оренди) транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Козорізом Р.В. за реєстровим № 55. Відповідно до умов зазначеного договору, наймодавець передав в тимчасове платне користування транспортні засоби, серед інших - MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1993 р.в., зареєстрований МРЕВ ДАІ в м. Херсоні 23.05.2008 року, що підтверджується копією договору найму транспортного засобу (а.с. 10).

Пунктом 9.1 Договору виначено, що сторони встановили строк договору оренди транспортного засобу до 31 липня 2016 року. Якщо Наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору, то за відсутності заперечень Наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк та на умовах, які були раніше встановлені цим договором.

Вказаний пункт Договору кореспондується із статтею 764 Цивільного кодексу України, за правилами якої, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання та одностороннє розірвання договору з підстав не передбачених договором або законом не допускається.

Суд відмічає, що будь-яких доказів про повідомлення сторін протягом одного місяця про припинення договору найму (оренди) транспортного засобу від 27.01.2016 року, суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що договір найму (оренди) транспортного засобу від 27.01.2016 року станом на дату проведення перевірки транспортного засобу MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 дійсний, оскільки сторони після закінчення строку договору протягом одного місяця не повідомили про його припинення.

Разом з тим, відповідно до ст. 48 Закону № 2344-ІІІ у водія, який здійснює внутрішні перевезення вантажу повинна бути в наявності товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Втім, акт перевірки від 30.08.2018 року № 083057 не містить інформації на підставі яких документів водієм ОСОБА_4 здійснювалося перевезення вантажу. Акт містить лише записи про те, що власником транспортного засобу MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_3

Суд зауважує, що на підтвердження своїх доводів про здійснення ФОП ОСОБА_3 вантажних перевезень відповідачі суду не надали.

Отже, у суду відсутні належні докази на підтвердження факту перевезення ФОП ОСОБА_3 вантажу транспортним засобом MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 30.08.2018 року в м. Скадовськ Херсонської області, а також докази, який саме вантаж перевозився, в якій кількості, хто відправник та хто замовник перевезення.

Також відповідачем не надано доказів, що водій ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з позивачем.

Відтак, суд дійшов висновку, що на момент проведення відповідачем-1 30.08.2018 року рейдової перевірки ФОП ОСОБА_3 не знаходився в статусі перевізника, а тому він не є суб'єктом відповідальності за ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1, 2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Частиною 1 статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

З аналізу даних правових норм КАС України слідує, що у справах щодо оскарження рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, який повинен надати до суду у строк, встановлений судом або законом належні, допустимі та достовірні докази правомірності свого рішення. У разі неможливості надання таких доказів у строк, встановлений законом або судом, суб'єкт владних повноважень повинен письмово повідомити про це суд із зазначенням причин неможливості подання доказів у вказаний строк та надати докази вчинення ним дій, направлених на їх отримання. Якщо суб'єкт владних повноважень не надасть докази, які витребувані судом, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

При цьому доказами є дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин, що обґрунтовують заперечення відповідача-суб'єкта владних повноважень, які встановлюються, серед іншого, письмовими доказами - документом, який містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд зазначає, що позивач, оскаржуючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 25.09.2018 р. № 062361, вказує на те, що він не був перевізником вантажу, а тому до нього неправомірно застосовано штраф.

У свою чергу, жодних доказів того, що саме ФОП ОСОБА_3 30.08.2018 року здійснював діяльність з перевезення вантажу автомобілем MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, тобто був перевізником, відповідачами суду не надано.

Будь-яких спростувань цих тверджень позивача не містить і відзив на позовну заяву.

Тобто відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність застосування до ФОП ОСОБА_3, як до автомобільного перевізника, адміністративно-господарських санкцій на підставі ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

За таких обставин постанова від 25.09.2018 року № 062361 є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 - задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 194, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати постанову Чорноморського міжрегіонального управління Державної служби з безпеки на транспорті від 25.09.2018 року № 062361.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2, АДРЕСА_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, 01135, м. Київ, просп. Перемоги, 14).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18 грудня 2018 р.

Суддя Кисильова О.Й.

кат. 3.7