Справа № 805/5030/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року справа №805/5030/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника відповідача Сенникова А.А., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Машинобудівний завод "ВІСТЕК" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 р. (повний текст ухвали виготовлено 22.10.2018 у м. Слов'янськ) у справі № 805/5030/18-а (головуючий І інстанції суддя Загацька Т. В.) за позовом Приватного акціонерного товариства "Машинобудівний завод "ВІСТЕК" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2018 року Приватне акціонерне товариство "Машинобудівний завод "ВІСТЕК" (надалі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 12 червня 2018 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 326949 грн. без штрафних (фінансових) санкцій; вирішити питання судових витрат (т. 1 а.с. 4-12).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 р. у справі № 805/5030/18-а позов задоволено у повному обсязі (т. 3 а.с. 164-170).

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області № від 12.06.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальній сумі 326949 грн. без штрафних (фінансових) санкцій.

Вирішено питання судових витрат.

10 жовтня 2018 року позивачем до суду першої інстанції було надіслано заяву щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката (а.с. 172-173).

В заяві позивач просив ухвалити додаткове судове рішення, яким включити до судових витрат стягнення з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог суму витрат Приватного акціонерного товариства «Машинобудівний завод «Вістек» на послуги адвоката - ОСОБА_2 в розмірі 2 800, 00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі (т. 3 а.с. 196-197).

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення від 17.10.2018 року скасувати та ухвалити нове (додаткове) рішення, яким стягнути з відповідача витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 2800 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує нормами КАС України, рішенням Конституційного суду України від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Позивач у судове засідання не прибув, надав засобами електронного зв'язку лист про розгляд справи за відсутністю його представника.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне:

- між Приватним акціонерним товариством «Вістек» та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги під час оскарження в судовому порядку податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Донецькій області № від 12.06.2018 року. Зазначено, що відповідно до договору адвокат приймає на себе зобов'язання зі складання та подачі позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення № від 12.06.2018 ГУДФС у Донецькій області, в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. За результатами надання юридичної (правової) допомоги за Договором, складається Акт, що підписується Сторонами (т. 3 а.с. 174-175);

- згідно акту прийняття-передачі послуг № 4 від 25 червня 2018 року ПрАТ «Вістек» та адвокат ОСОБА_2 (Адвокат) склали акт на виконання Договору про надання правової допомоги від 20.06.2018, рахунку - фактури № б/н від 25.06.2018 адвокатом було надано в повному обсязі, строк та за належною якістю а Клієнтом прийнято послуги за надання правової допомоги: складання та подача позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення № від 12.06.2018 Головного управління ДФС у Донецькій області; вартість наданих послуг становить 2800, 00 грн. Факт надання послуг є підставою для взаємних розрахунків (а.с. 206);

- платіжне доручення № 7029 від 24 липня 2018 року на суму 2800, 00 грн. (т. 3 а.с. 177).

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що документи надані позивачем не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Разом з тим, позивачем підтверджено отримання послуг адвоката, надано до суду опис виконаних адвокатом робіт, а саме: у Договорі про надання правової допомоги зазначено, що адвокат приймає на себе зобов'язання зі складання та подачі позовної заяви до Донецького окружного адміністративного суду стосовно оскарження податкового повідомлення-рішення № від 12.06.2018 ГУДФС у Донецькій області, та докази фактичного понесення витрат на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 2800, 00 грн. (дві тисячі вісімсот). Відповідачем належних та допустимих доказів неспівмірності цих витрат до суду не надано.

Стосовно того, що предметом спору у справі № 805/5030/18-а є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № , а не № від 12.06.2018, то суд вказує на те, що позивачем надано акт прийняття-передачі послуг № 4 від 25.06.2018 з вірним номером податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору у справі.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Зі змісту ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року вбачається, що позивач в судовому засідання до закінчення судових дебатів подав заяву в усній формі про вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу. А 10.10.2018 року подав письмову заяву щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно п. 6 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до інших видів правової допомоги відносяться види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відсутність формальної покрокової деталізації проведеної адвокатом роботи не змінює доведеності факту надання послуг із правничої допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає що заява щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката підлягає задоволенню.

Разом з тим, ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, саме суд першої інстанції наділений правом ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 23, 33, 134, 292, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Машинобудівний завод "ВІСТЕК" на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 р. - задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 р. у справі № 805/5030/18-а - скасувати та направити справу до Донецького окружного адміністративного суду для вирішення питання ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко