Справа № 0740/1039/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2701/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Ужгородської міської ради на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року про забезпечення позову у справі №0740/1039/18 (ухвала постановлена в м. Ужгород, суддя Іванчулинець Д.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 02.10.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Ужгородської міської ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення XXVI сесії VII Ужгородської міської ради №1234 від 28.08.2018 «Про зміни та скасування рішень міської ради» в частині пункту 11.

Одночасно, подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії пункту 11 рішення ХХVІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради № 1234 від 28 серпня 2018 року «Про зміни та скасування рішення міської ради»; заборони відповідачу, його органам та посадовим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, в тому числі, але не виключно, про надання дозволу будь-яким особам на підготовку (розробку) проектів землеустрою, затвердження або погодження проектів землеустрою, прийняття рішень про надання в користування чи надання у власність стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність позивача, а також суміжних земельних ділянок по вул. Требішовській та Буковій в м. Ужгороді, - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року заяву представника позивача адвоката ОСОБА_2 про забезпечення адміністративного позову задоволено частково. Заборонено Ужгородській міській раді, її органам та посадовим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, в тому числі, але не виключно, про надання дозволу будь-яким особам на підготовку (розробку) проектів землеустрою, затвердження або погодження проектів землеустрою, прийняття рішень про надання в користування чи надання у власність стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність ОСОБА_1, - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Ужгородська міська рада оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення адміністративного позову скасувати.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що спір між сторонами існує щодо правомірності рішення XXVI сесії VII скликання Ужгородської міської ради №1234 від 28.08.2018 «Про зміни та скасування рішень міської ради» в частині пункту 11. Правомірність та оцінка прийняття даного рішення підлягає з'ясуванню під час розгляду справи по суті про його оскарження та буде дана судом за результатами розгляду справи. Забезпечення позову з підстави очевидної протиправності такого рішення передбачає вирішення адміністративного спору, до розгляду справи по суті. Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що забезпечення позову є не лише втручанням у здійснення повноважень органів місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин, а по своїй суті - вирішення спору без судового розгляду справи, а тому вжиті судом заходи по забезпеченню позову не можна визнати правомірними, а постановлені з цього приводу судові рішення - законними.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородської міської ради № 282 від 14 липня 2016 року (п. 1.10) позивачу було надано дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність (відокремлені матеріали а.с. 19).

Надалі, з метою реалізації наданих йому на підставі даного рішення прав ОСОБА_1 замовив виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, прийняв на зберігання межові знаки.

Проте, з мережі Інтернет, зокрема, із сайту Ужгородської міської ради, позивач довідався про прийняте рішення ХХVІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради №1234 від 28 серпня 2018 року «Про зміни та скасування рішення міської ради», яким було відмінено пункт 1.10 рішення № 282 від 14 липня 2016 року V сесії VІІ скликання, зокрема, про пункт 11.

Як видно з цього рішення, ним було вирішено питання про права та обов'язки ОСОБА_1, і таке рішення знаходиться в електронному вигляді на офіційному сайті Ужгородської міської ради. В силу прийнятого відповідачем спірного рішення ОСОБА_1 позбавляється можливості зареєструвати сформовану земельну ділянку у Державному земельному кадастрі (відокремлені матеріали а.с. 41).

Згідно відповіді Ужгородської міської ради від 19.09.2018 №640/05-23 на запит позивача, останній самостійно звертався із заявою до Ужгородської міської ради з просьбою вважати таким, що втратив чинність п. 1.10 Рішення Ужгородської міської ради від 14.07.2016 №282, яким йому надано дозвіл на відведення земельної ділянки, що і стало підставою для прийняття оспорюваного п. 11 рішення від 28 серпня 2018 року.

Поряд з тим, позивач у позовній заяві стверджує, що жодних заяв чи прохань щодо відміни п. 1.10 рішення № 282 він не подавав, до участі в обговоренні проекту рішення не залучався та не повідомлявся про те, що буде вирішуватись питання, що стосується його інтересів.

Задовольняючи частково клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову можливе існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150,151 КАС України, які закріплюють підстави забезпечення позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі.

Можливі ситуації, коли зволікання з вирішенням адміністративної справи може завдати непоправної шкоди позивачеві. У зв'язку з цим у адміністративному процесуальному законодавстві існує інститут забезпечення позову, що дає можливість суду до прийняття рішення у справі вжити заходів щодо забезпечення позовних вимог, зокрема, якщо внаслідок невжиття цих заходів захист прав особи стане утрудненим або неможливим.

Відповідно до частини першої ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З цього приводу свої роз'яснення надав Пленум Вищого адміністративного суду України у Постанові № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ». Згідно ч. 2 п. 17 цієї Постанови в ухвалі про забезпечення позову суд, при розгляді клопотання про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, а також запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Як видно з матеріалів справи , позивач просить забезпечити позов шляхом зупинення дії пункту 11 рішення ХХVІ сесії VІІ скликання Ужгородської міської ради № 1234 від 28 серпня 2018 року «Про зміни та скасування рішення міської ради»; заборони відповідачу, його органам та посадовим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, в тому числі, але не виключно, про надання дозволу будь-яким особам на підготовку (розробку) проектів землеустрою, затвердження або погодження проектів землеустрою, прийняття рішень про надання в користування чи надання у власність стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність позивача, а також суміжних земельних ділянок по вул. Требішовській та Буковій в м. Ужгороді, - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову по даній справі дозволить відповідачу передати спірну земельну ділянку третім особам, що унеможливить виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог, а також зробить неможливим ефективний судовий захист прав та інтересів позивача, оскільки відповідач вживає заходів та має намір для наступної передачі земельної ділянки у власність третім особам, підтвердженням чого є проекти рішень Ужгородської міської ради, які будуть розглядатися на наступній сесії міської ради.

Зокрема, вказує, що на сайті оприлюднено проект рішення «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», в якому передбачено прийняття рішень про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення ділянки по вул. Буковій, в тому числі і тієї, яка полягала передачі у власність позивача. Очевидно, що такі дії відповідача були б неможливими без попереднього протиправного прийняття спірного рішення щодо відміни прийнятого раніше рішення на користь позивача. Також, зазначає, що у випадку, якщо у межах справи не буде вжито заходів забезпечення позову, та у зв'язку із чинністю спірного рішення - відповідач має всі повноваження для того, щоб у найкоротші строки прийняти рішення на користь іншої особи та надати такій особі дозвіл на розробку проекту землеустрою. За наслідками прийнятого Ужгородською міською радою рішення інша особа набуде права, яких попередньо було позбавлено позивача.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище позивачем у заяві про забезпечення позову доводи свідчать про наявність переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст.151 КАС України.

При цьому, суд бере до уваги доводи, викладені у позовній заяві про те, що жодних заяв чи прохань щодо відміни п. 1.10 рішення № 282 позивач не подавав, до участі в обговоренні проекту рішення не залучався та не повідомлявся про те, що буде вирішуватись.

Окрім цього, в матеріалах справи наявна інформація, що по зазначеному факту підробки та використання підробленої заяви, поданої ніби від імені ОСОБА_1, прокуратурою Закарпатської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про кримінальне провадження (відокремлені матеріали а.с. 49).

Стосовно забезпечення позову відносно суміжних земельних ділянок по вул. Требішовській та Буковій в м. Ужгороді то такі вимоги є необгрунтованими, оскільки відсутні докази того, що позивач має будь-яке відношення до зазначених суміжних земельних ділянок на що також вірно вказав суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що з метою ефективності судового захисту необхідно частково задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом заборони Ужгородській міській раді (пл. Поштова, 3 , м. Ужгород, 88000, ), її органам та посадовим особам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, в тому числі, але не виключно, про надання дозволу будь-яким особам на підготовку (розробку) проектів землеустрою, затвердження або погодження проектів землеустрою, прийняття рішень про надання в користування чи надання у власність стосовно земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на яку було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність позивача.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання, тому підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись статтями 229, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2018 року про забезпечення позову у справі №0740/1039/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18.12.2018