Справа № 817/871/18
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1581/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Мікули О. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року (рішення ухвалене у м. Рівне судом у складі головуючого судді Борискіна С. А., повний текст рішення виготовлений 11 червня 2018 року) у справі № 817/871/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Рівненської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Позивачка просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 про поновлення її на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області за період з 01.09.2017 по 20.03.2018 у розмірі 48 272,40 грн.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, в період з 02.09.2017 по 20.03.2018 у розмірі 23921,57 грн. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що примусове виконання відповідачем неправосудного рішення у даній справі призведе до витрачання державних коштів у значних розмірах не за цільовим призначенням. Крім того, в даному випадку надання оцінки судом обґрунтованості позовних вимог залежить від обставин, встановлених в справі №817/762/16. А відтак, судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадженій по справі №817/871/18 до прийняття Вищим адміністративним судом України рішення у справі №817/762/16.

Скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції від 08 червня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити постанову, якою позовну заяву позивачки залишити без задоволення.

Крім того, рішення суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі зазначає, що за змістом постанови КМУ №100 від 08.02.1995року «Про затвердження Порядку розрахунку середньої заробітної плати», а саме за змістом п.10 Порядку №100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах, як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Таким чином, вважає що має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення її на посаді з врахуванням підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Апелянт просить змінити рішення суду першої інстанції від 08 червня 2018 року та задовольнити позов в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, яка апеляційну скаргу підтримала, а подану позивачкою апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, дослідивши обставини справи, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області - залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Костопільської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області №22-о від 22.04.2016 позивачку звільнено з посади головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Костопільської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області №22-о від 22.04.2016.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області з 25.04.2016. Стягнуто з Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.04.2016 по 31.08.2016 в розмірі 15016,46 грн. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику).

Стягнуто з Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Постанову суду, в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, в межах суми платежу за один місяць, в розмірі 3754,16 грн. допущено до негайного виконання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017 апеляційну скаргу Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області задоволено частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 скасовано в частині стягнення з Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 відшкодування за моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та ухвалено у вказаній частині нове рішення про відмову в позові. В решті постанову суду залишено без змін. Вказана постанова суду першої інстанції набрала законної сили.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №817/1375/17 позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 у справі № 817/762/16 за період з 01.09.2016 по 01.09.2017 у розмірі 18202,39 грн. (сума без сплати податків та інших обов'язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати даної суми працівнику). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2018 у справі №817/1375/17 апеляційні скарги ОСОБА_2, Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2017 без змін.

У зв`язку з невиконанням постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 про поновлення на посаді, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що наказу про поновлення на посаді позивача відповідач не приймав, а тому рішення суду про поновлення на посаді позивача виконано не було. Отже, позивачка має право на середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.14 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) встановлено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.2, 3 ст. 14 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст. 255 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 1 ст.370 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 371 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017) визначено судові рішення, які виконуються негайно, до яких відповідно до п.3 ч.1 ст.371 КАС України належать рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст.372 КАС України (в редакції чинній з 15.12.2017), судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

З врахуванням вищенаведеної норми, апеляційний суд відхиляє доводи ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області в частині того, що виконання неправосудного рішення у даній справі призведе до витрачання державних коштів не за цільовим призначенням. Так, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для виконання. Сумніви скаржника в законності рішення суду не є підставою для його невиконання.

Стаття 235 КЗпП України встановлює, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до абзацу 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 (далі Порядку №100), у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з абз. 7, 8 п. 2 Порядку №100, час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

У разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

Відповідно до п. 8 Порядку № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Пунктом 34 роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає, що оскільки відповідачем не видано наказу про поновлення позивачки на роботі, то відповідно до норм ст. 236 КЗпП України остання має право на виплату їй середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення її на посаді.

Що стосується визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення п.10 загальних правил Порядку № 100, відповідно до якого у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

З поданої суду апеляційної інстанції довідки видно, що посадовий оклад головного державного інспектора податкових органів Головного управління ДФС у Рівненській області становив з 01.09.2017 по 31.12.2017 3200 грн., з 01.01.2018 по 20.03.2018 4100 грн.

Отже, коефіцієнт підвищення заробітної плати за вказаний період складає 1,2813.

Оскільки зі збільшенням посадових окладів, сама структура заробітної плати не змінена, позивачці слід нарахувати середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 26748,66 грн.

При цьому позивачці слід виплатити за вересень 2017 (21 робочий день х 174,61 грн. одноденного заробітку) - 3666,81 грн., за жовтень 2017 (21 робочий день х 174,61 грн. одноденного заробітку) 3666,81 грн., за листопад 2017 (22 робочих дні х 174,61 грн. одноденного заробітку) 3841,42 грн., за грудень 2017 (20 робочих днів х 174,61 грн. одноденного заробітку) 3492,20 грн., за січень 2018 (21 робочий день х 223,73 грн. одноденного скоригованого заробітку) 4698,33 грн., за лютий 2018 (20 робочих днів х 223,73 грн. одноденного скоригованого заробітку) 4474,60 грн., за березень 2018 (13 робочих днів х 223,73 грн. одноденного скоригованого заробітку) 2908,49 грн.

Аналогічною є позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 28.11.2018у справі №817/1169/16 при вирішенні справи з подібними спірними правовідносинами.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є обгрунтованими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно до п. 4 ч. 1ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Правових підстав для стягнення на користь позивачки, суми, визначеної нею в позовній заяві, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 у справі №817/871/18 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково.

Стягнути з Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду від 31.08.2016 у справі №817/762/16 про поновлення ОСОБА_2 на посаді головного державного інспектора Березнівського відділення Костопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, за період з 01.09.2017 по 20.03.2018 у розмірі 26748,66 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст постанови виготовлений 14.12.2018.