Справа № 820/1714/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1714/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського комунального підприємства теплових мереж на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2018р. (головуючий суддя І інстанції Мороко А.С., повне рішення виготовлено 12.07.2018 року) по справі № 820/1714/18

за позовом Ізюмського комунального підприємства теплових мереж

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (надалі по тексту позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо направлення податкових вимог № 81586-17 від 10.01.2018: вх. № 37 від 16.01.2018, вх. № 56 від 22.01.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року у задоволенні адміністративного позову Ізюмського комунального підприємства теплових мереж (місцезнаходження - просп. Незалежності, буд. 33, м. Ізюм, Харківська область, 64300, ідентифікаційний код - 32284148) до Головного управління ДФС у Харківській області (місцезнаходження - вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ідентифікаційний код - 39599198) про визнання дій незаконними відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 року та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції-без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що контролюючим органом 16.01.2004 за № 1/27 та 21.02.2004 за № 2/28 на адресу позивача складені та направлені податкові вимоги у відповідності до Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", що діяв на час винесення податкових вимог.

20.01.2004 Ізюмською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна майно платника податків у податкову заставу № 1807-8942.

Рішенням Ізюмської міської ради 24 сесії 6 скликання № 1018 від 24.02.2012 та рішенням Ізюмської міської ради 28 сесії 6 скликання № 1161 від 31.05.2012 надано дозвіл на заміну предмету податкової застави.

На підставі вказаних рішень, Ізюмською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області складено акт опису майна у податкову заставу № 1/32284148 від 20.03.2014.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 27.02.2015 описане майно згідно вказаного акту відповідно до ст. 88-89 Податкового кодексу України зареєстровано у податкову заставу.

ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення № 1 від 02.10.2017 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, у відповідності до п. 95.5 ст. 95 ПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 820/4771/17 адміністративний позов Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування рішення - задоволено в повному обсязі. Скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 1 від 02.10.2017 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2017 апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 залишено без змін.

Постанова Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 820/4771/17 набрала законної сили 13.12.2017.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 по справі № 820/4771/17 встановлено, що податкові вимоги № 1/27 від 16.01.2004 року та № 2/28 від 21.02.2004 року не стосуються податкового боргу відповідача, який виник за період 2015- 2016 рр., оскільки такі податкові вимоги виставлені у 2004 році відповідно до положень Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", який втратив чинність з 01.01.2011 року, а тому не може регулювати питання погашення податкового боргу платника податку, що виник після вказаної дати. Отже, на податковий борг який рахувався у відповідача за звітний період 2015-2016 років повинна була прийнята та надіслана платнику податків нова податкова вимога.

На виконання вказаної постанови, ГУ ДФС у Харківській області 10.01.2018 сформовано Ізюмському комунальному підприємству теплових мереж податкову вимогу № 81586-17.

Згідно вказаної податкової вимоги станом на 09 січня 2018 року сума податкового боргу вказаного платника податків з податку на прибуток підприємств та фінустанов комунальної власності (району або міста республіки в АРК) та обласного значення та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 1720780,46 грн. При цьому, в графі "усього" вказано загальну суму податкового боргу в розмірі 8029195,38 грн.

На копії зазначеної податкової вимоги, що надавалась представником позивача разом з позовною заявою, міститься відмітка про її отримання підприємством за № 37 від 16.01.2018.

Також в матеріалах справи наявна копія податкової вимоги № 81586-17 від 10.01.2018, на якій зазначено вхідний номер 56 від 22.01.2018.

Судом встановлено, що в податковій вимозі № 81586-17 від 10.01.2018 з вхідним номером 56 від 22.01.2018 зазначено, що станом на 09 січня 2018 року сума податкового боргу вказаного платника податків з податку на прибуток підприємств та фінустанов комунальної власності (району або міста республіки в АРК) та обласного значення та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 8029195,38 грн, в графі "усього" вказано загальну суму податкового боргу в розмірі 8029195,38 грн.

У зв'язку із технічною помилкою сум податкового боргу, ГУ ДФС у Харківській області направило на адресу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж лист № 12260/10/20-40-17-04-22 від 27.03.2018, в якому повідомлялось, що на адресу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж направлена податкова вимога № 81586 від 10.01.2018, отримана підприємством 16.01.2018, яка містила технічну помилку, а саме у повідомленні про суму податкового боргу вказано ... що станом на 09 січня 2018 року сума податкового боргу вказаного платника податків становить 1720780,46 грн., .... Також, у вказаному листі зазначено, що в графі "усього" в таблиці, яка відображає загальну суму податкового боргу у розрізі податків, вказано суму податкового боргу 8029195,38 грн, з метою виправлення помилки було надано корінець вимоги № 81586-17 від 10.01.2018 з скорегованою сумою податкового боргу, отримана підприємством 22.01.2018, яку необхідно вважати дійсною.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції перевіривши оскаржувані дії на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що вчинені вони протиправно, виходячи з наступного.

Відповідно до п.59.1. ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.3. ст. 59 ПК України податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Отже, податкова вимога повинна містити відомості, зокрема, про розмір податкового боргу, який підлягає погашенню.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області 10.01.2018 сформовано Ізюмському комунальному підприємству теплових мереж податкову вимогу № 81586-17, яка підприємством позивача була отримана 16.01.2018 за вх. № 37.

Згідно вказаної податкової вимоги станом на 09 січня 2018 року сума податкового боргу позивача з податку на прибуток підприємств та фінустанов комунальної власності (району або міста республіки в АРК) та обласного значення та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 1720780,46 грн.

При цьому, в графі "усього" вказано загальну суму податкового боргу в розмірі 8029195,38 грн.

Відповідач у листі від 27.03.2018 року №12260/10/20-40-17-04-22 підтвердив, що сума 1720780,46 грн не відповідає дійсному податковому боргу позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що податкова вимога № 81586-17 від 10.01.2018 року за вх. №37 суперечить приписам п.59.3. ст. 59 ПК України року, оскільки містить суму податкового боргу, яка не відповідає розміру податкового боргу, наявного у позивача та недоліки, які не дають можливості чітко встановити, яка сума податкового боргу підлягає сплаті позивачем, а тому направлення такої податкової вимоги є протиправним.

Також, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що відповідачем була повторно прийнята та надіслана позивачу податкова вимога № 81586-17 від 10.01.2018, отримана позивачем 22.01.2018 за вх.№56.

В податковій вимозі № 81586-17 від 10.01.2018 з вхідним номером 56 від 22.01.2018 зазначено, що станом на 09 січня 2018 року сума податкового боргу вказаного платника податків з податку на прибуток підприємств та фінустанов комунальної власності (району або міста республіки в АРК) та обласного значення та з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) становить 8029195,38 грн, в графі "усього" вказано загальну суму податкового боргу в розмірі 8029195,38 грн.

Пунктом 59.5. статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Колегія суддів зазначає, що чинним податковим законодавством не передбачено повноважень контролюючого органу повторно направляти платнику податків податкову вимогу у разі збільшення суми податкового боргу або допущення помилки у сумі податкового боргу в податковій вимозі, а тому направлення податкової вимоги № 81586-17 від 10.01.2018, яка була отримана позивачем 22.01.2018 за вх.№56. є протиправним.

Доводи контролюючого органу викладені у відзиві на апеляційну скаргу позивача про те, що повторна податкова вимога № 81586-17 від 10.01.2018 з скорегованою сумою податкового боргу була направлена позивачу у зв'язку із наявністю технічної помилки у сумах податкового боргу та з метою виправлення цієї помилки, а тому перша податкова вимога була замінена повторною податковою вимогою, що свідчить про відсутність факту направлення двох податкових вимог, колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до пп. 60.1.2. п.60.1. ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Пунктом 60.3. статті 60 ПК України передбачено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

З аналізу наведених норм слідує, що податкова вимога втрачає свою чинність з дня прийняття контролюючим органом рішення про її скасування.

Між тим, рішень відповідача щодо скасування раніше прийнятої податкової вимоги матеріали справи не містять, а тому безпідставними є доводи відповідача про те, що первинна податкова вимога є відкликаною.

Колегія суддів зазначає, що Податковий кодекс України не містить норм, які б визначали повноваження податкового органу на виправлення «технічних помилок» у надісланих податкових вимогах шляхом направлення повторної або уточненої податкової вимоги.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо направлення податкових вимог № 81586-17 від 10.01.2018: вх. № 37 від 16.01.2018, вх. № 56 від 22.01.2018 протиправними.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, через неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізюмського комунального підприємства теплових мереж задовольнити .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2018 по справі № 820/1714/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Ізюмського комунального підприємства теплових мереж до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій незаконними задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо направлення податкових вимог №81586-17 від 10.01.2018 року : вх.№37 від 16.01.2018 року, вх. №56 від 22.01.2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 14.12.2018.