Справа № 460/2795/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2018 року м. Рівне №460/2795/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЗарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного України в Рівненській області про:

- визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі щодо невиплати йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, як інваліду II групи інвалідності захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, віднесений до категорії І який втратив працездатність, у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов'язання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії згідно ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22.05.2008 в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, виходячи з її розміру, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" та з урахуванням виплачених сум;

- зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року та починаючи з 22.05.2008 в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з її розміру, що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою від 14.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 14.12.2018 адміністративний позов залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду в частині позовних вимог про: зобов'язання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії згідно ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та починаючи з 22.05.2008 по 06.05.2018 в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, виходячи з її розміру, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" та з урахуванням виплачених сум; зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2007 по 31.12.2007 та починаючи з 22.05.2008 по 06.05.2018 в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з її розміру, що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням виплачених сум.

Що стосується решти позовних вимог, то на їх обґрунтування вказано, що позивач перебуває на обліку органу Пенсійного фонду як інвалід 2 групи від захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС. Також він проживає на території, яка є зоною гарантованого добровільного відселення. Всупереч вимог ст.50, ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідач не виплачує йому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, як інваліду II групи інвалідності захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. На обґрунтування своєї позиції покликається на рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008.

05.12.2018 на адресу суду надійшов відзив Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на позовну заяву. На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що здійснював нарахування та виплату пенсії позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету" №745 від 06.07.2011, далі - у розмірах, обчислених згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За таких обставин, сторона відповідача вважає, що обрахунок та виплата пенсії позивача здійснюється у межах, у спосіб та у порядку, передбаченому чинним законодавством. За наведеного, сторона відповідача просила в позові відмовити повністю.

Розглянувши у визначений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України строк в письмовому провадженні позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Зарічненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області як інвалід 2 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, та особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №423091 від 22.01.2007 та посвідчення серії АГ №548921 від 01.02.2013 (а.с.22-23).

Позивач з дня аварії на ЧАЕС і по даний час постійно проживає на території, яка є зоною гарантованого добровільного відселення (а.с.25-26).

З червня 2008 року по квітень 2010 року отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи що пов'язане з Чорнобильською катастрофою у щомісячних сумах від 684,81 грн. до 836,91 грн. (а.с.12-13, 27-29), з травня 2010 року по січень 2011 року - від 836,91 грн. до 864,75 грн. (а.с.14).

Сторонами не оспорюється, що пенсія позивачу виплачувалася відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету" №745 від 06.07.2011, а з 01.01.2012 і по даний час - у розмірах, обчислених згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.04.1991 було введено в дію Закон УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Статтею 14 вказаного Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначено такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які втратили повністю або частково працездатність внаслідок Чорнобильської катастрофи, хворі на променеву хворобу, а також особи, захворювання яких пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1986-1987 роках, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, яких евакуйовано із зони відчуження, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1988-1990 роках, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно працюють або працювали чи проживають або проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, - категорія 3;

4) особи, які постійно працюють і проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, - категорія 4.

Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №2001-XII від 19.12.1991, Закон УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 викладено у новій редакції.

Статтею 49 Закону в новій редакції було передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

При цьому, за статтею 50 такого Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначалася щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996 було внесено ряд змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

За статтею 50 Закону з урахуванням вказаних змін і доповнень, передбачалась додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1. Так, особам, віднесеним до категорії 1, передбачалось призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

За статтею 54 Закону з урахуванням вказаних змін і доповнень, зокрема, передбачалось, що у усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28.12.2007, текст статті 50 викладено в такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам II групи - 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами". Частини третю і четверту статті 54 замінено чотирма частинами такого змісту: "У всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по I групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1990 роках та осіб, евакуйованих у 1986 році із зони відчуження: по I групі інвалідності - 160 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 150 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 140 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по I групі інвалідності - 130 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по II групі інвалідності - 120 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; по III групі інвалідності - 110 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; дітям-інвалідам - 70 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), у розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 процентів пенсії по інвалідності померлого годувальника, визначеної згідно із зазначеною статтею, що розподіляється між ними рівними частками. До непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами". У зв'язку з цим частину п'яту вважати частиною сьомою".

Разом з тим положення, зокрема, пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28.12.2007 визнано неконституційними за Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" №3491-VI від 14.06.2011 розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" №2857-VI від 23.12.2010, доповнено пунктом 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону №796-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відтак, за Законом №3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону №796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

При цьому, Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012 підтверджена законність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави.

На виконання п.7 Закону №3491-VI від 06.07.2011 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" №745, яка набрала чинності з 23.07.2011, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, з 01.09.2011 виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а з 01.01.2012 здійснюється у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас, Законами України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", "Про Державний бюджет України на 2012 рік", "Про Державний бюджет України на 2013 рік", "Про Державний бюджет України на 2014 рік", "Про Державний бюджет України на 2015 рік", встановлено, що у 2011 - 2015 роках положення, зокрема, статей 50, 54 Закону №796- XII, застосовуються у порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 - 2015 роки.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014.

Підпунктами 1-14 пункту 4 розділу I цього Закону внесено такі зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996:

1) статтю 2 виключити;

2) пункт 2 частини першої статті 21 виключити;

3) у статті 22: пункти 2 і 13 частини першої виключити; доповнити частиною третьою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктом 1 частини першої та частиною другою цієї статті в частині пільг, передбачених пунктами 1, 2, 11 статті 20, пунктом 14 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України";

4) статтю 23 виключити;

5) у статті 24: слова і цифри "і пунктом 2 статті 23" виключити; доповнити частиною другою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктом 1 статті 20, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України";

6) у статті 30: у частині першій: пункти 1, 3, 5, 6, 8, 12 виключити; у пункті 10 абзац другий виключити; доповнити частиною сьомою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктом 4 частини першої та пунктами 8, 9 частини третьої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України";

7) статті 31, 37, 39 та 45 виключити;

8) статтю 48 викласти у такій редакції: "Стаття 48. Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

9) текст статті 50 викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

10) текст статті 51 викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

11) частини першу та другу статті 52 замінити однією частиною такого змісту: "Щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". У зв'язку з цим частини третю - п'яту вважати відповідно частинами другою - четвертою;

12) текст статті 53 викласти у такій редакції: "Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність";

13) текст статті 54 викласти у такій редакції: "Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань";

14) статтю 60 викласти у такій редакції: "Стаття 60. Право вибору пільг та компенсацій особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України".

При цьому, лише окремі положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 визнані неконституційними згідно з Рішеннями Конституційного Суду України №5-р/2018 від 22.05.2018 та №6-р/2018 від 17.07.2018.

Так, що стосується Рішення Конституційного Суду України №5-р/2018 від 22.05.2018, то ним визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 3 пункту 12 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, тобто пункт, яким із Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" №3721-XII від 16.12.1993 виключено статтю 21, що регулювала питання дострокового виходу на пенсію.

Що стосується Рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018, то ним визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991; статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014.

Оскільки підпункти 8-14 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, ні вказаними, ні жодними іншими рішеннями Конституційного Суду України неконституційним не визнавались, то статті 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 продовжують діяти у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014.

Таким чином, за чинними нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю проводилась позивачу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а з 01.01.2012 - у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що в повній мірі відповідає вимогам статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

За наведеного дії відповідача по призначенню, перерахунку та виплаті додаткової пенсії позивачу в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином жодних правових підстав для того, щоб покладати на відповідача обов'язок по перерахунку та виплаті позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, як інваліду II групи інвалідності захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, з 06.05.2018 і по даний час немає.

Окремо слід зауважити, що у рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 Конституційним Судом України визначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Окрім того, при винесенні даного рішення, судом також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року, де зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи. Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12.10.2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

З огляду на встановлене, суд вважає, під час нарахування та виплати позивачу пенсійних виплат відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, добросовісно і розсудливо, що, в свою чергу, вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України,- відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,РНОКПП НОМЕР_1) в позові до Зарічненського об'єднаного управління Пенсійного України в Рівненській області (34000, смт.Зарічне, вул.Л.Українки, 3, ) про: визнання протиправною бездіяльності управління Пенсійного фонду України в Дубровицькому районі щодо невиплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та доплати до пенсії в розмірі восьми мінімальних заробітних плат, як потерпілому категорії І, II групи інвалідності, захворювання якого пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС, у відповідності до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов'язання здійснити перерахунок та виплату доплати до пенсії згідно ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 06.05.2018 у розмірі восьми мінімальних заробітних плат, виходячи з її розміру, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" та з урахуванням виплачених сум; зобов'язання здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" починаючи з 06.05.2018 в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи що мінімальна пенсія за віком визначається на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням виплачених сум, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 14 грудня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.