Справа № 821/873/18
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/873/18

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.
П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Потапчука В.О., Семенюка Г.В.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 27 квітня 2018 року № UA508070/2018/000039/2.

В обґрунтування позовних вимог, на ряду з іншим, зазначалось, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості товару прийнято з порушенням вимог статей 54-55 МК України, оскільки графа 33 вказаного рішення не містить жодних конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності, як це передбачено наказом Мінфіна України від 24.05.2012 року № 598 "Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору". При цьому, позивач не погоджується з тим, що митницею в оскаржуваному рішенні зазначено, що декларантом не подано документи в повному обсязі, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, оскільки вказані обставини жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданій митній декларації, і не є підставою для здійснення коригування її вартості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року позовні вимоги було задоволено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ДФС подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої інстанції було встановлено, що 17 січня 2018 року між продавцем компанією FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO LTD (Китай) та покупцем ТОВ укладено контракт № CH-UA-18/01/17, відповідно до якого продавець зобов'язується на умовах CIF - ОСОБА_1/Чорноморськ/Южний (Україна) продати, а покупець оплатити та прийняти "Товар" - меблеву фурнітуру в номенклатурі, кількості та по ціні згідно супровідними документами.

Відповідно до умов вказаного контракту позивач отримав меблеву фурнітуру в асортименті, на загальну суму 15979,52 дол. США.

Для здійснення митного оформлення товару поставленого за вказаним контрактом, позивачем через представника ФОП ОСОБА_4 до сектору митного оформлення митного поста "Херсон-центральний " Херсонської митниці ДФС 27 квітня 2018 року було подано митну декларацію № UA 508070/2017/000494, відповідно до якої митна вартість товару визначена позивачем за ціною контракту - 15979,52 дол. США.

Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подано наступні документи: пакувальний лист без номеру від 06 лютого 2018 року, рахунок-фактура (інвойс) № 4 від 06 лютого 2018 року, коносамент № SXE18020156 від 07 лютого 2018 року, автотранспортну накладну № 242180/1 від 24 квітня 2018 року, декларацію про походження товару № 4 від 06 лютого 2018 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 06 лютого 2018 року, зовнішньоекономічний договір від 17 січня 2018 року № CH-UA-18/01/17, договір про надання послуг митного брокера від 01 лютого 2018 року № 01/02/18.

При здійсненні перевірки вказаної митної декларації за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) виявлено ризики, а саме - сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов'язкових митних процедур, які полягали у ретельному опрацюванні поданих документів для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 статті 53 МК України по товарам №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7.

Так, за результатами перевірки змісту контракту № CH-UA-18/01/17 від 17 січня 2018 року відповідачем встановлено, що витрати на страхування та транспортування не включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар та не були заявлені декларантом, як складова митної вартості. Так, згідно пункту 4.2. цього контракту не вказано, що витрати на транспортування та страхування включені до вартості товару, що є обов'язковим при умовах поставки товарів CIF.

З огляду на вказане, відповідачем зроблено висновок, що документи, надані ТОВ для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, внаслідок чого відповідачем на підставі частини 3 статті 53 МК України було запропоновано ТОВ надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на повідомлення митного органу стосовно надання додаткових документів, позивачем додатково надано наступні документи: прайс-лист фірми "FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO LTD "; бізнес-пропозиція фірми "FOSHAN SHUNDE OBITA FURNITURE PRODUCTS CO LTD "; висновок Херсонської ТПП.

27 квітня 2018 року ДФС прийнято рішення № UA508070/2017/000039/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого відкоригована митна вартість товару № 1 - у сумі 2.81 дол. США, а всього на суму 22844,1760 дол. США; товару № 2 - у сумі 2.51 дол. США, а всього на суму 7991,3380 дол. США; товару № 3 - у сумі 2.51 дол. США, а всього на суму 3942,9590 дол. США; товару № 4 - у сумі 2.51 дол. США, а всього на суму 4126,9420 дол. США; товару № 5 - у сумі 3.13 дол. США, а всього на суму 1970,3662 дол. США; товару № 6 - у сумі 4.34 дол. США, а всього на суму 1728,1880 дол. США; товару № 7 - у сумі 2.81 дол. США, а всього на суму 1077,3540 дол. США.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідна графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо. Також, судом було зазначено, що відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів правомірності свого рішення, а тому рішення про коригування митної вартості товару від 27 квітня 2018 року № UA508070/2018/000039/2 є протиправним та підлягає скасування.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України та МК України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Пунктом 1 статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно до частинами 1 та 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 57 МК України (ОСОБА_5 9) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Приймаючи спірні рішення про коригування митної вартості та не застосовуючи основний метод визначення митної вартості, відповідач виходив з того, що подані декларантом документи мали розбіжності та не усі відомості і розрахунки підтверджені документально.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів, якими є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу статті 53 МК України вбачається, що МК України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є: зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року № 3018-IV Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем було надано митному органу: пакувальний лист без номеру від 06 лютого 2018 року, рахунок-фактура (інвойс) № 4 від 06 лютого 2018 року, коносамент № SXE18020156 від 07 лютого 2018 року, автотранспортну накладну № 242180/1 від 24 квітня 2018 року, декларацію про походження товару № 4 від 06 лютого 2018 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2 від 06 лютого 2018 року, зовнішньоекономічний договір від 17 січня 2018 року № CH-UA-18/01/17, договір про надання послуг митного брокера від 01 лютого 2018 року № 01/02/18.

Відповідач, не визнаючи заявлену ТОВ згідно ціни контракту митну вартість, вказував про не зазначення ТОВ тієї обставини, що витрати на страхування та транспортування включені до вартості товару.

Колегія суддів зазначає, що посилання ДФС на відсутність зазначення про вказані витрати є безпідставним, оскільки поставка відбувалась на умовах CIF Інкотермс 2010, за якими продажна ціна включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страховки при перевезенні.

Крім того, слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, водночас.

В ході розгляду справи ДФС не було обґрунтовано підстав, за наявності яких поданих декларантом документів було недостатньо для визначення митної вартості за основним методом, тобто за ціною договору.

Окрім іншого, колегія суддів наголошує, що при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості ДФС було порушено порядок (механізм) застосування методу визначення митної вартості з огляду на таке.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо миша вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього метолу відповідно до норм цього Кодексу.

Приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів ДФС зазначено про не подання ТОВ всіх необхідних документів та відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами, з подібними (аналогічними товарами) та інформації, необхідної для обчислення вартості на основі віднімання та додавання вартості.

ДФС було обрано метод визначення митної вартості - резервний, про що зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ДФС, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості товару, посилалася на інформацію, наявну у нього щодо тих товарів, які по суті є ідентичними або подібними тим, які імпортував позивач, що суперечить правовій позицій ДФС, зазначеній в спірному рішенні про коригування митної вартості (щодо неможливості застосування методу за подібними товарами у звязку з відсутністю відповідних даних та інформації та свідчить про неправомірність застосування резервного методу митним органом.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ про визнання протиправним та скасування рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 12 грудня 2018 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_5