Справа № 540/2352/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2352/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС в Житомирській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС в Житомирській області (далі відповідач, Ліквідаційна комісія, ЛК УМВС в Житомирській області), у якому просить:

- визнати наявність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року, що складає на день звернення за призначенням пенсії 25 років 07 місяців 00 днів;

- визнати протиправними дії ЛК УМВС України в Житомирській області щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час проходження ОСОБА_1 служби у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю);

- зобов'язати ЛК УМВС України в Житомирській області провести розрахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1, оформити всі необхідні документи та подати їх до ГУ ПФУ в Херсонській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час проходження ОСОБА_1 служби у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю).

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, наказом УМВС в Житомирській області від 04 листопада 2014 року № 355 о/с ОСОБА_1 звільнено в запас збройних сил з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Житомирський області. Станом на момент звільнення календарна вислуга років позивача складала 19 років 02 місяці 12 днів. На період проходження позивачем служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю діяла постанова ВРУ «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» від 16 грудня 1993 року № 3720, згідно приписів пункту 4.1.6 якої, стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислювався з розрахунку 1,5 року за кожний рік служби. Відтак, у пільговому обчисленні, вислуга років позивача за період роботи у таких підрозділах складає 25 років 07 місяців. У звязку з цими обставинами позивач у листопаді 2018 року звернувся до Ліквідаційної комісії із заявою в якій просив оформити документи для призначення пенсії за вислугою років та передати їх до ГУ ПФУ в Херсонській області (за місцем реєстрації) у звязку із наявністю вислуги років у пільговому обчисленні, що надає право на призначення та отримання відповідної пенсії. Листом ЛК УМВС України в Житомирській області № Л-320лк/48-2018 від 26 жовтня 2018 року позивачу було відмовлено в оформленні відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років, з посиланням на те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 внесені зміни до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які набрали чинності з 01 жовтня 2011 року. З огляду на викладене, позивач вважає, що відмова в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років та їх подальшої передачі до територіального органу ПФУ є протиправною та порушує його право на пенсійне забезпечення, у звязку із чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 20 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Ухвалою від 22 листопада 2018 року провадження у справі відкрито, згідно приписів ст. 257, 261 КАС України, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 13 грудня 2018 року.

11 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ЛК УМВС України в Житомирській області.

12 грудня 2018 року від ГУ ПФУ в Херсонській області до суду подано пояснення щодо позовної заяви.

Зі змісту поданих до суду заяв по суті спору, вбачається, що відповідач та третя особа не погоджуються із позицією, викладеною у позовній заяві та посилаючись на п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» наголошують на тому, що пенсія за вислугу років призначається, зокрема особам, звільненим з органів ОВС України, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше. Проте, позивач звільнений зі служби 04 листопада 2014 року та на день звільнення мав вислугу лише 19 календарних років, що свідчить про відсутність підстав для призначення йому пенсії відповідно до п. «а» ст. 12 наведеного Закону. Відтак, Ліквідаційна комісія та ГУ ПФУ в Херсонській області вважають позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що має бути залишеним без задоволення.

13 грудня 2018 року учасники справи подали до суду клопотання про розгляд даної справи у письмовому провадженні.

Враховуючи викладене, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважає за можливе розглядати дану справу в порядку письмового провадження на підставі матеріалів, наявних у справі.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом УМВС в Житомирській області від 04 листопада 2014 року №355 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ України в запас збройних сил з посади начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Житомирський області.

Станом на момент звільнення календарна вислуга років ОСОБА_1 складала 19 років 02 місяці 12 днів.

Згідно послужного списку позивача, вбачається, що на період проходження позивачем служби в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю діяла постанова Верховної Ради України «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» від 16 грудня 1993 року №3720, якою визначався порядок обчислення стажу працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю.

Вислуга років позивача за період роботи у таких підрозділах складає 25 років 07 місяці 00 днів у пільговому обчисленні, що підтверджується розрахунком вислуги років та не заперечується відповідачем.

У листопаді 2018 року позивач звернувся до ЛК УМВС України в Житомирській області із заявою в якій просив оформити документи для призначення пенсії за вислугою років та передати їх до ГУПФ України в Херсонській області (за місцем реєстрації) у звязку із наявністю вислуги років у пільговому обчисленні 25 років 07 місяці 00 днів, що надає право на отримання пенсії.

Листом-відповіддю від 26 жовтня 2018 року за вих. № Л-320лк/48-2018 Ліквідаційна комісія відмовила позивачу в задоволенні його вимог з посиланням на те, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668 внесені зміни до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які набули чинності з 1 жовтня 2011 року. Відповідач повідомив, що пенсія за вислугу років призначається особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби у період з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Позивач вважаючи протиправними дії Ліквідаційної комісії щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення йому пільгової пенсії за вислугу років, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262 у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю), пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 17-1 Закону № 2262).

Постановою Верховної Ради України «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» від 16 грудня 1993 року № 3720-XII (далі Положення № 3720 у редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю) визначався порядок обчислення стажу працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю.

Приписами п. 1.1 наведеної Постанови передбачалося, що спеціальними підрозділами по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ є Головне управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, управління, відділи і відділення по боротьбі з організованою злочинністю в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, інших містах, а також відповідні відділи і відділення на транспорті.

Згідно положень п. 4.1.6. Постанови № 3720 стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що працівники спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю, які звільнені зі служби з 01 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року, та на день звільнення мали вислугу 22 календарних роки і більше, набули право на призначення їм пенсії за вислугу років, враховуючи те, що приписами Порядку обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262, затвердженого відповідно до ст. 17-1 цього Закону, встановлювалося здійснювати обчислення стажу роботи відповідних працівників з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби.

Відтак, посилання відповідача на те, що положення Постанови № 3720 не відповідають приписам Закону № 2262 є помилковим, так як наведена постанова затверджена на виконання вимог передбачених ст. 17-1 цього Закону, тобто постанова прийнята не всупереч, а для конкретизації та доповнення до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, суд приходить до висновку, що на момент проходження служби та звільнення зі спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю, позивач мав законодавчо визначені гарантії пільгової вислуги років, у звязку із спеціальним режимом служби, обмеженнями, ризиком для життя та здоровя.

Відповідно до статті 8 ОСОБА_2 України в Україні діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_2 і повинні відповідати їй. ОСОБА_2 є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 46 ОСОБА_2 України, закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 ОСОБА_2 України, закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 ОСОБА_2 України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_2 України.

ОСОБА_3 Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою ОСОБА_2 України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 ОСОБА_2 України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення ОСОБА_3 Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях ОСОБА_3 Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Визнання Законом правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Виходячи з висловленого у рішеннях ОСОБА_3 Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Зокрема, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31).

У справі ЄСПЛ «Волков проти України» суд сформулював принцип правової визначеності, відповідно до якого громадяни повинні бути впевнені в своїх правових очікуваннях, мати правову визначеність та правову стабільність в спірних правовідносинах.

Виходячи з викладеного, суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що збільшення законодавчо визначеної вислуги років, наявність якої надає право на відповідну пенсію з 20 років до 22 років, визначеною статтею 12 Закону № 2262 в редакції після 01 жовтня 2014 року, значно звужує та обмежує конституційні права і свободи позивача у порівнянні із цією статтею, у редакції до 01 жовтня 2011 року.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року, що складає на день звернення за призначенням пенсії 25 років 07 місяців 00 днів.

Також, суд вказує на те, що відповідно до п. 1 постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб» від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Постанова № 3-1) заяви про призначення пенсії та вислугу років, особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України. Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України. Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Уповноважений структурний підрозділ оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу що призначає пенсії за місцем проживання особи (п. 2 Постанови № 3-1).

Уповноважений структурний підрозділ формує вищезазначену заяву та подання про призначення пенсії відповідно до Додатків 1, 2 до пункту 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (п. 12 Постанови № 3-1).

Постановою Кабміну «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» від 2 листопада 2006 року № 1522 визначено, що органам Пенсійного фонду України було передано функції з призначення і виплати пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 ОСОБА_2 України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Суд вважає за необхідне розяснити відповідачу, що згідно змісту ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 160, 245 КАС України, наявної правової позиції Верховного Суду України (справа № 21-87а13 від 21 травня 2013 року), обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, відповідає вимогам закону. Відсутність у субєкта владних повноважень вибору на вчинення декількох юридично допустимих для позивача позитивних рішень свідчить про те, що винесення в даному випадку судом конкретного змісту рішення, яке виключає подальші можливі протиправні рішення, дії чи бездіяльність такого субєкта, не можна вважати втручанням в його дискреційні повноваження.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що права позивача підлягають поновленню, шляхом визнання протиправними дій ЛК УМВС України в Житомирській області щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення позивачу пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; визнання наявності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що складає на день звернення за призначенням пенсії 25 років 07 місяців 00 днів, у звязку із чим, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача провести розрахунок розміру грошового забезпечення позивача, оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, позивач довів протиправність оскаржуваної відмови Ліквідаційної комісії.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що має бути задоволеним повністю.

Судовий збір відшкодовується згідно приписів ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати наявність у ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, Херсонська обл., Білозерський район, с. Музиківка, вул. Польова, 25) права на призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року, що складає на день звернення за призначенням пенсії 25 років 07 місяців 00 днів.

Визнати протиправними дії Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37) щодо відмови у проведенні розрахунку розміру грошового забезпечення та оформленні всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, Херсонська обл., Білозерський район, с. Музиківка, вул. Польова, 25) пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов'язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37) провести розрахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, Херсонська обл., Білозерський район, с. Музиківка, вул. Польова, 25), оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) для призначення пільгової пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області (10008, м. Житомир, вул. Старий бульвар, 5/37) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1, 73000, Херсонська обл., Білозерський район, с. Музиківка, вул. Польова, 25) сплачений ним судовий збір за подання до суду позовної заяви в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні, вісімдесят копійок), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 10.2.4