Справа № 523/4099/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 523/4099/18

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Кисельов В.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта - ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року, прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, повний текст складено та підписано 30.07.2018 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Панова Сергія Тимофійовича 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати незаконними дії інспектора Панова С.Т. щодо складання постанови серії ЕАА№327839 про адміністративне правопорушення від 17 березня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ст. 122 ч.1 КупАП; визнати постанову ЕАА№327839 про адміністративне правопорушення від 17 березня 2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 березня 2018 року, близько 09 годині керуючи автомобілем Тойота Авенсіс, номерний знак НОМЕР_1, рухався по вулиці вул.Куйбишева напрямку центрального автовокзали позивач був зупинений інспектором 3 роти,2-го бат. управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Пановим Сергієм Тимофієвичем, інспектор звинуватив позивача у перетині суцільної дорожної лінії і попросив передати документи. Отримавши документи інспектор направився до службового авто для складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, документи передав цивільної особі, що знаходилася в службовому автомобілі яка від його імені склала постанову в електронному вигляді та надала йому для підпису. На прохання позивача про надання відеодоказу про порушення правил дорожнього руху йому було відмовлено. Винесеною постановою серії ЕАА №327839 про адміністративне правопорушення від 17 березня 2018 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді-штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вважає дану постанову необгрунтованою, такою що не відповідає нормам. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення. Доводами апеляційної скарги зазначено, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушення. Перебуваючи у впевненості, що дії поліцейського Панова С.Т. здійснюються на службову відеокамеру, апелянт був впевнений та сподівався довести, що пред`явлене йому звинувачення порушення правил дорожнього руху є хибним, а маршрут його руху не відповідає суті обвинувачення - оскільки апелянт прямував на авто з між дворового перевулку з адреси вул.. Старознічної б. 16 в напрямку до центрального автовокзалу та вказаний маршрут руху в ніякому разі не пересікається щодо суті обвинувачення - пересіканням подвійної суцільної лінії за адресою: вул.. Катерининська, 84/80, оскільки він там не знаходився фізично. Також апелянт посилається на те, що при винесенні постанови інспектором не ознайомлено його з правами ст.. 268 КУпАП, що є грубим порушенням. На прохання апелянта про надання відеозапису про порушення правил дорожнього руху йому було відмовлено. Апелянт зазначає, що ним до Суворовського суду м. Одеси було надано фото фіксацію про порушення поліцейським Пановим С.Т. низки наказів МВС України № 1179 від 09.11.20ё16 р. «Правила етичної поведінки поліцейських» та наказу № 718 від 19.08.2017 р. «Про затвердження Правил носіння однострою поліцейських» форми одягу вказаного працівника поліції, які були здійснені при оформленні правопорушення.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії ЕАА № 327839 від 17.03.2018 р., пояснень інспектора Панова Сергія Тимофійовича - 17.03.2018 р. приблизно о 09 год. 03 хв. у м. Одеса по вул. Катериненська (має по дві смуги руху в кожному напрямку розділені дорожньою розміткою 1.3 «подвійна суцільна лінія») під час патрулювання поліцейськими було помічено як гр. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Тойота Авенсіс, н.з. НОМЕР_1 рухався по вул. Катериненська та здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене. 1 ст. 122 КУпАП.

Дана подія була помічена поліцейськими, які відреагували на це порушення та зупинили транспортний засіб правопорушника для з'ясування причин такого маневру та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та вчинене громадянином ОСОБА_1, інспектором Пановим С.Т. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ЕАА № 327839 від 17.03.2018 р.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура та порядок розгляду справи, постанова серії ЕАА № 327839 від 17.03.2018 р. обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні та необґрунтовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно до ч.2, ч.4, ч.7 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 276 КУпАП , справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Положення частини першої ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС від 07.11.2015 року №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 10 зазначеної інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, приймаючи постанову про порушення позивачем правил дорожнього руху, інспектор діяв у порядку, визначеному законом.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з п. 1.1.Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух»встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9.Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно до п. 8.5 ПДР дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Пунктом 1.3 розділу «34.Дорожні знаки» ПДР визначено, що горизонтальна розмітка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух»учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАА № 327839 від 17.03.2018 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка містить дані про наявність у діях апелянта складу адміністративного правопорушення є належним доказом того, що апелянтом вчинено адміністративний проступок.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1, ознайомившись з постановою про накладення адміністративного стягнення, підписав її без заперечень та пояснень, однак, згодом подав до суду позовну заяву та оскаржив вищезазначену постанову, не погоджуючись з рішенням відповідача.

Відповідно до ст.. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не знаходився на місці скоєння правопорушення та йому не були роз`яснені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскілки, як вже зазначалось колегією суддів апелянт підписав складену відносно нього постанову,без жодних зауважень або заперечень не неї (а.с.7). Крім того, позивачем, в якості доказів, до суду першої інстанції надано 2 фотокартки з місця події, з якої вбачається, що подія мала місце в районі будівлі «FRESH MARKET», яка знаходиться на розі вул. Катерининської, 84/86, адресу якої зазначено у постанові про порушення ПДР.

Що стосується посилань апелянта на те, що поліцейським Пановим С.Т. порушено Правила етичної поведінки поліцейських та Правил носіння однострою поліцейських стосовно форми одягу вказаного працівника, колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки таке порушення може бути підставою для притягнення інспектора до дисциплінарної відповідальності і не впливає на суть самого правопорушення та не може бути підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та не спростовує факт скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1

Як вбачається з фотокартки на а.с. 39, на ній видно будівлю «FRESH MARKET», який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110.

Відповідно до оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення позивач за адресою м. Одеса, вул. Катерининська, 84/86 здійснив перетин подвійної суцільної лінії.

Колегія суддів зазначає, що вул. Катерининська пересікає вул. Пантелеймонівську, а тому доводи апелянта про те, що він прямував на авто з між дворового провулку з адреси вул. Старознічна б. 16 в напрямку до центрального автовокзалу та навіть не знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Катериниська 84/80 спростовуються наданими позивачем фотокартками.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова колегія вважає, що доводи апелянта в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки таким чином позивач намагається уникнути відповідальності. Інших належних доказів на підтвердження обґрунтованості свого позову в ході розгляду справи надано не було.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності є правомірним.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов