Справа № 0540/7464/18-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р. Справа№0540/7464/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зеленова А.С.

за участю:

секретаря Кононенко В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представник відповідача 1 Хмельницької І.О., Яресько К.В.,

представник відповідача 2 не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках, Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії /а.с.3-9/.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він 08.12.2017 звернувся із заявою до регіональної комісії про видачу мені довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990роках. До тих документів, на підставі яких 12.07.2016 протоколом № 2 Регіональною комісією було винесено рішення про відмову в видачі мені довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, були додані наступні документи: копія довідки з галузевого державного архіва Міністерства оборони України; копія витягу з протоколу № 81 засідання комісії Міністрерства соціальної політики України від 17.12.2014; копія довідки з УМ №3. Однак Регіональна комісія 27.12.2017 провела своє засідання, на якому була розглянута його заява від 08.12.2017 про видачу йому довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, та склала протокол № 12, яким пропонується залишити документи без розгляду, у зв'язку з тим, що наданий пакет документів вже розглядався на засіданні Регіональної комісії 12.07.2016, яким було відмовлено в наданні ОСОБА_1 довідки та на засіданні Центральної комісії 25.08.2016 було підтверджено рішення Регіональної комісії. Додаткові документи, які не розглядались комісіями, додані не були, але це не відповідає дійсності. З таким рішенням позивач не згоден, тому що до поданих в 2016 документів було добавлено 3, які раніше ним не були подані. Не погодившись з таким рішенням Регіональної комісії від 27.12.2017, він звернувся із заявою до Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Міністерстві соціальної політики України. Центральна комісія, розглянула 04.05.2018 заяву з доданими до неї документами та склала протокол № 43, яким підтвердила своє рішення від 25.08.2016. (протокол № 32). Таку бездіяльність суб'єктів владних повноважень вважає протиправною /а.с.3-9/.

Відповідач 1 надав відзив в якому зазначив, що 08.12.2017 позивач повторно звернувся до Регіональної комісії додавши до заяви документи, які на думку позивача можуть бути суттєвими для прийняття позитивного рішення означеної комісії. До заяви ОСОБА_1 надав копію відповіді на звернення Державного агентства України з управління зоною відчуження до ГДА МОУ від 13.06.2014, копію довідки управління механізації №3 та копію витягу протоколу №81 засідання комісії зі спірних питань від 17.12.2014, але жодний з перелічених документів не дає підстав для внесення даних та надання довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках. До цього ж документи, які були зазначені як відсутні у 2016 році для вирішення позитивного рішення комісії так і не 63010 надано позивачем. Отже, Регіональною комісією було розглянуто заяву від 08.12.2017 та протоколом № 12 від 27.12.2017 було залишено без розгляду у зв'язку з тим, що наданий пакет документів вже розглядався на засіданні регіональної комісії 12.07.2016 в якому було відмовлено в наданні довідки та на засіданні центральної комісії 25.80.2016 яким було підтверджено рішення регіональної комісії. Зазначає, що Регіональна комісія не порушувала права позивача, оскільки діяла в межах своїх повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства, керуючись Типовим положенням про комісії з визначення даних про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886. Просив суд відмовити у задоволенні позову/а.с.80-83/.

Відповідач 2 надав відзив в якому зазначив, що відповідно до Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886, питання видачі зазначених довідок про заробітну плату належить виключно до компетенції регіональних комісій (пункт 10 Положення), а не центральної комісії. Вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню /а.с.116-119/.

Ухвалою суду від 27 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху /а.с.56/.

06 вересня 2018 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви /а.с.59-72/.

Ухвалою суду від 06 вересня 2018 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання/а.с.1/.

25 вересня 2018 року на адресу суду надійшов відзив відповідача 1 з додатками /а.с.80-87/.

27 вересня 2018 року засобами електронного зв'язку відповідачем надіслано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи /а.с.88-96/.

03 жовтня 2018 року позивачем надано відповідь на відзив відповідача 1 /а.с.107-108/.

03 жовтня 2018 року за клопотанням відповідача 1 відкладено підготовче засідання на 24 жовтня 2018 року.

11 жовтня 2018 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача 2 /а.с.116-119/.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2018 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, продовжено підготовче провадження до 19 листопада 2018 року.

08 листопада 2018 року позивачем надано додаткові пояснення до відповіді на відзив /а.с.133-135/.

16 листопада 2018 року надійшли заперечення відповідача 1 на відзив позивача /а.с.138-141/.

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 грудня 2018 року.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд задовольнити позов.

Представники відповідача 1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Просили суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача 1, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, проживає за адресою : АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2, ІПН НОМЕР_1 /а.с.10-11/. ОСОБА_1. має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофі 1 категорії, посвідчення серії НОМЕР_3 /а.с.13/.

Відповідач 1 - Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках відповідно до типового Положення про комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 р. №: 886 (далі - Типове положення), розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

Відповідач 2 - Центральна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках діє на підставі Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є суб'єктом владних повноважень.

08.12.2017 ОСОБА_1 звернувся до військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області з заявою до регіональної комісії про видачу йому довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990роках. До документів, на підставі яких 12.07.2016 протоколом № 2 Регіональною комісією було винесено рішення про відмову в видачі мені довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, були додані наступні документи: копія довідки з галузевого державного архіва Міністерства оборони України; копія витягу з протоколу № 81 засідання комісії Міністрерства соціальної політики України від 17.12.2014; копія довідки з УМ №3 /а.с.40-41/.

Регіональна комісія 27.12.2017 провела своє засідання, на якому була розглянута заява ОСОБА_1 від 08.12.2017 про видачу йому довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, та складено протокол № 12, яким залишено документи без розгляду, у зв'язку з тим, що наданий пакет документів вже розглядався на засіданні Регіональної комісії 12.07.2016, яким було відмовлено в наданні ОСОБА_1 довідки та на засіданні Центральної комісії 25.08.2016 було підтверджено рішення Регіональної комісії/а.с.43-45/.

Позивач вважає бездіяльність відповідачів щодо не розгляду протиправною, в зв'язку з чим позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до п.8 Типового положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886(далі - Типове положення) Регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

Пунктом 9 Типового положення За результатами опрацювання поданих заявником документів регіональна комісія у місячний строк з дати реєстрації заяви приймає рішення про достатність підстав для видачі довідки про заробітну плату.

За бажанням заявника його може бути запрошено на засідання регіональної комісії. Рішення регіональної комісії оформляється протоколом, який підписується її головою та присутніми на засіданні членами.

Форма довідки про заробітну плату встановлюється Мінсоцполітики.

Надавши ОСОБА_1 відповідь на його звернення викладену в протоколі №12 від 27.12.2017 Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках по суті зробила відписку посилаючись на своє попереднє рішення річної давнини (від 12.07.2016). Тобто звернення ОСОБА_1 від 08 грудня 2017 року не розглянуто по суті у встановленому законодавством порядку, зокрема Типовим положенням про комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886.

З огляду на що, суд, вважає протиправною бездіяльність Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (протокол № 12 від 27.12.2017 р.) щодо залишення документів ОСОБА_1 про надання довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках без розгляду та зобов'язує Регіональну Комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (адреса: АДРЕСА_2) розглянути документи ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), про видачу ОСОБА_1 довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів видати довідку про видачу ОСОБА_1 довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем 1 не розглянуто заяву позивача по суті, а у відповідача 2 не має повноважень видавати такі довідки.

Щодо позовних вимог про визнаня бездіяльності Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках щодо видачі позивачу довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках, суд зазначає наступне.

Враховуючи ту обставину, що Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках по суті не вирішила звернення позивача про видачу довідки, суд вважає дану вимогу передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що Регіональна комісія з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках діяла не відповідно до наданих їй повноважень, поза межами та способу передбаченого законом та не довів правомірність рішення викладеного в протоколі №12 від 27 грудня 2017 року.

Згідно ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вимоги процесуального Закону, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивачки, суд визнає протиправною бездіяльність Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (протокол № 12 від 27.12.2017 р.) щодо залишення документів ОСОБА_1 про надання довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках без розгляду та зобов'язує Регіональну Комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках розглянути документи ОСОБА_1, про видачу ОСОБА_1 довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Враховуючи наведене, керуючись Конституцією України, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках , Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників в зоні відчуження в 1986-1990 роках про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії -частково задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Регіональної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (протокол № 12 від 27.12.2017 р.) щодо залишення документів ОСОБА_1 про надання довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках без розгляду.

Зобов'язати Регіональну Комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (адреса: АДРЕСА_2) розглянути документи ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1), про видачу ОСОБА_1 довідки про заробітну плату в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 05 грудня 2018 року.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Зеленов А.С.