Справа № 2-а-525/10/1512
Суддя: Калашнікова О. І.
Дата ухвалення: 2010-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа: № 2-А-525/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2010 року Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Мішанчук О.Ф.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати незаконними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку щомісячного підвищення до державної пенсії, як інваліду війни 2-ї групи за період з 1 січня 2000 року відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та відмови у перерахунку додаткової пенсії, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, відповідно до вимог ст.ст.50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2000 року. Позивач просив зобов"язати відповідача виконати перерахунок щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, починаючи з 1 січня 2000 року у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, як то передбачено ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби та деяких інших осіб"; зобов"язати сплатити заборгованість, яка виникла у зв"язку з перерахунком пенсії, та зобов"язати відповідача у подальшому нараховувати і сплачувати щомісяця підвищення державної пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком і додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 січня 2000 року, відповідно до вимог ст.50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Після перерви представник позивача до судового засідання не з`явився, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. В позовній заяві та у поясненнях в інших судових засіданнях представник позивача на обгрунтування позовних вимог посилався на ч.4 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ч.І ст.25 Закону „Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 17,19 ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії-", ст.ст.50,54 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",ст.ст.22,46 Конституції України.

Представник відповідача з позовом не погодився|з таких підстав: ОСОБА_1 призначено та виплачується підвищення до державної пенсії, як інваліду війни 2-ї групи, та додаткова пенсія, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до діючого законодавства і правові підстави для перерахунку позивачу державної і додаткової пенсій відсутні. Відповідачева сторона стверджує, що УПФ України призначає (перераховує) та виплачує пенсії громадянам, які мають право на пенсійне забезпечення на підставі ЗУ „Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби та деяких інших осіб" з 1 січня 2007 року і УПФ не несе відповідальності за дії (чи бедіяльність) Міністерства Оборони України, яке до 31.12.2006 року призначало та виплачувало пенсії зазначеній категорії громадян. До того ж, представник відповідача посилався на порушення ОСОБА_1 процесуального терміну для звернення до суду за захистом своїх пенсійних прав.

Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне:

ОСОБА_1 полковник запасу отримує державну пенсію як інвалід війни 2-ї групи (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Одеським облвійськкомісаріатом 14 серпня 2001 року). ОСОБА_1 також має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській АЕС 1 категорії (посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 4.09.1997 року Одеською облдержадміністрацією). До 31 грудня 2006 року ОСОБА_1 перебував на пенсійному обліку в Одеському обласному військовому комісаріаті, а з 1 січня 2007 року відповідно до Постанови Кабміну України 1522 від 2.11.2006 року „Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" - в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області.

Право позивача, як інваліда війни 2-ї групи, на підвищення до державної пенсії у розімірі 350% мінімальної пенсії за віком передбачено ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Закон №3551-XI1). Право ОСОБА_1 на додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії передбачено ст.50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон №796-Х11).

У період з 2000 року по 2004 рік розмір мінімальної пенсії за віком закон не визначав. Законом на кожен рік визначався розмір прожиткового мінінмуму на місяць (2000 р.-216,56 грн Закон №2025-111, 2001 р. - 248,77 грн Закон №2330-Ш, 2002 p.- 268 грн Закон № 2780-Ш, 2003 р. - 268 грн Закон № 247-IU, 2004 р. -284,69 грн. Закон №1704-IU).

З 1 січня 2000 року по 1 жовтня 2003 року позивач отримував підвищення до державної пенсії та додаткову пенсію на підставі Закону №3551-XI1 і Закону № 796-Х11 та відповідно до постанов Кабміну України №342 від 19 березня 1996 року і №831 від 26 липня 1996 року. Розмір підвищення до державної пенсії та розмір додаткової пенсії розраховувались з грошової суми 16 грн,62 коп„ а з 1 жовтня 2003 року відповідно до постанови Кабміну України №1 від 3 січня 2003 року - з грошової суми у розмірі 19 грн.91 коп.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9.07.2003 року. 4.1 ст.28 зазначеного Закону визначає, що мінімальна пенсія за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. З 1 січня 2006 року позивач отримує надбавку до пенсії як інвалід війни 2-ї групи у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність. З 1 січня 2008 року позивач отримує додаткову пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС віднесений до 1 - ї категорії у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Позивач у жовтні місяці 2009 року звернувся до ГУПФ України в Одеській області з заявою про перерахунок підвищення до пенсії, як інваліду війни, та про перерахунок додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобільській АЕС 1 категорії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком (визначеногозаконом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) починаючи з січня місяця 2000 року. Листом №2415/0-11 від 06.11.2009 року ГУПФ України в Одеській області відмовило ОСОБА_1 у задоволенні вимог. ОСОБА_1 стверджує, що ГУПФ України в Одеській області порушує його право на отримання соціальних виплат, передбачених законом, і вимагає ухвалити судове рішення, яким зобов`язати відповідача виконати перерахунок пенсії з урахуванням усіх підвищень відповідно до діючого законодавства і сплатити заборгованість, яка виникла внаслідок перерахунку.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з таких підстав:

Пленум Верховного Суду України у постанові від 1 листопада 1996 року №9 „Про застосування Конституції при здійсненні правосудця" зазначив, що судам при розгляді справи необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради Міністрів Автоновмної республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій, тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і закону.

Ч.1ст.46 Конституції України передбачає право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо правового статусу ветеранів війни, у тому числі щодо надання їм пільг, переваг та соціальних гарантій, визначаються Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Закон „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає особам, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, надання пільг та соціальних гарантій. Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України основних соціальних гарантій, до яких відноситься і пенсія, визначаються ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"". Відповідно до ст.17 зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна соціальна гарантія, встановлюється законами. На підставі ч.З ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Із урахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися надбавка позивачу до державної пенсії як інваліду війни, та розмір додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч.І ст.28 ЗУ „Про загальнообов"язкове пенсійне страхування", який набрав чинності з 1 січня 2004 року. Будь-якими іншими діючими законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Таким чином, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами , при визначенні позивачу розміру підвищення до державної пенсії та додаткової пенсії належить керуватися ч.З ст.46 Конституції України, ч.4 ст.12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.50 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.17 ЗУ „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії"", ч. 1 ст.28 ЗУ „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", а не постановами Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

З огляду на вищевикладене постановою Приморського райсуду м.Одеси від 27 лютого 2006 року були задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського облвійськкомісаріату про перерахунок пенсії і постановою суду відповідач був зобов`язаний перерахувати підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як інваліду війни 2-ї групи, з розміру мінімальної пенсії з 1.01.2005 року. Як вбачається з пенсійної справи позивача зазначене судове рішення було виконано.

З 1 липня 2006 року вступили в дію зміни, внесені 5.10.2005 року Законом №2939-У1 до ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Нова редакція ст.12 ЗУ „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачає право інваліда війни 2-ї групи на надбавку до пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України №107-У1 від 28.12.2007 року були внесені зміни до Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і ст.50 викладена у новій редакції, яка передбачала право позивача на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров"ю при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втаритили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року Закон №107-У1 в частині внесення змін до ст.50 Закону №796-Х11 визнаний неконституційним.

Зміни до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неконституційними не визнавались.

Таким чином, вимоги позивача в частині щодо перерахунку підвищення до державної пенсії розмірі 350% мінімальної пенсії за віком, як інваліду війни 2-ї групи задоволенню не підлягають за відсутністю правових підстав.

Відповідно до вимог ст.99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в іежах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлено річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ України у жовтні місяці 2009 року щодо перерахунку додаткової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Суд погоджується з доводами представника відповідача про порушення ОСОБА_1 процесуального строку, визначеного законом для звернення до суду за захистом порушеного права. Суд вважає, що відмова ГУПФ України в Одеській області зробити перерахунок ОСОБА_1 та виплату додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 листопада 2009 року є неправомірною, тому в цій частині вимоги позивача задовольняє.

Пнсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначенного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", рішення щодо призначення, донарахування, перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Керуючись ст. 158-163 КАС України, суд

Постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 листопада 2009 року.

Зобов"язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області виконати перерахунок та виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 1 листопада 2009 року.

У задоволенні ОСОБА_1 іншої частини позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Одеській апеляційний адміністративний суд через Київський райсуд м.Одеси. Заява про апеляційне оскарження надається протягом 10 днів з дня оголошення постанови, апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подачі заяви, з направленням копії до апеляційного суду.

Суддя

<