Справа № 295/5926/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 295/5926/18

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

04 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Ільчика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, зобов"язання перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
2018 року ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Міністерства оборони України, за участю третьої особи без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо встановлення розміру грошової допомоги з розміру грошового забезпечення на день звільнення ОСОБА_1 з військової служби та відмови врахувати розмір грошового забезпечення на день встановлення інвалідності II групи в сумі 2723,23 (дві тисячі сімсот двадцять три) грн. 23 коп. відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язання Міністерства оборони України скасувати пункт 5 Протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 03.02.2017 №10 та прийняти повторне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи з 20.07.2012, одноразової грошової допомоги, обчисленої з розміру грошового забезпечення на день встановлення інвалідності II групи, визначеного згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у довідці Житомирського обласного військового комісаріату від 25.04.2018 №СЗ/3172/Х350937 та у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.03.2018 №1075 з урахуванням раніше виплачених коштів.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16 травня 2018 року адміністративний позов направлено за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про те, що незалежно від дати встановлення групи інвалідності, одноразова грошова допомога обчислюється, виходячи з розміру грошового забезпечення, яке особа отримувала на день звільнення.

Відзив на апеляційну скаргу від третьої особи на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 01.06.2016 року у справі №806/487/16 зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи з 20.07.2012 року, одноразову грошову допомогу у розмірі 30-місячного грошового забезпечення відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, зі змінами згідно з постановою КМУ №815 від 25.07.2011.

03 лютого 2017 року Протоколом №10 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято нове рішення про призначення одноразової грошової допомоги майору в запасі ОСОБА_1 , якого 13.09.1994 року звільнено з військової служби та 20.07.2012 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення, визначеному на день звільнення з військової служби, в сумі 687,12 грн (а.с. 13).

Не погодившись з таким розрахунком розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для звільнених з військової служби осіб одноразова грошова допомога визначається, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року №499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок №499).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що ст.9 Закону №2011-XII та Порядком №499 по-різному врегульовано елементи грошового забезпечення військовослужбовців, тому до спірних підлягає застосуванню ст.9 Закону №2011-XII.

Колегія суддів вважає вказані доводи необґрунтованими, оскільки спір в даній справі виник щодо розміру одноразової грошової допомоги, а не складових грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому правовідносини щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги регулюються ст.16 Закону №2011-XII.

Механізм реалізації прав та обов`язків осіб, що мають право на вказану одноразову грошову допомогу відповідно до ст.16 Закону №2011-XII визначається Порядком №499.

Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст.16 Закону №2011-XII та Порядок №499.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що одноразова грошова допомога визначається, виходячи з грошового забезпечення на день встановлення інвалідності, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пп.2п. 2 Порядку № 499 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби одноразова грошова допомога виплачується у розмірі: 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи.

Абзацом 5 пп.4 п.2 Порядку №499 встановлено, що для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, грошове забезпечення визначається за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а звільнених із служби - на день звільнення виходячи з таких складових: посадовий оклад, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив кадрову військову службу в Збройних силах України і був звільнений в запас 25.08.1994 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одноразова грошова допомога позивачу повинна розраховуватись, виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на день звільнення, а не на момент настання інвалідності.

З матеріалів справи судом встановлено, що при звільненні з військової служби його грошове забезпечення складало 2290400 крб.

Указом Президента України від 25.08.1996, №762/96 "Про грошову реформу в Україні" встановлено, що українські карбованці підлягають обміну на гривні (банкноти та розмінну монету) за курсом 100000 карбованців на 1 гривню.

Отже, розмір грошового забезпечення позивача на день звільнення зі служби становив 22,90 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність рішення Міністерства оборони України, викладеного в п. 5 Протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 03.02.2017 №10.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

До числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Водночас, одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності військовослужбовцю не належить до виплат, віднесених законом до основних джерел існування, а її розмір визначається в спеціально встановленому порядку та не прив`язаний до державних соціальних гарантій, які встановлюються згідно із Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Таким чином, позивач помилково вважає, що відповідач допустив порушення при визначенні розміру призначеної йому одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 14 грудня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.