Справа № 810/1646/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Лапій С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Справа № 810/1646/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Сільгосптехніка нова»

до Департаменту Державної архітектурно-будівельної

інспекції у Київській області

про скасування наказу та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільгосптехніка нова» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області (далі - відповідач) про:

- скасування наказу від 29.09.2017 № 401 «Про скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 20.01.2016 р. № КС 40;

- зобов'язати відповідача вчинити дії щодо внесення відомостей про реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 20.01.2016 р. № КС 40 до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем у ході проведення перевірки не було надано необхідних документів, які б підтверджували достовірність даних його декларації про початок виконання будівельних робіт.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповного встановлення обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наголошує на тому, що незаконність перевірки, на підставі результатів якої відповідачем прийнято спірний наказ, встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили, і що товариством взагалі не вчинялося правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у листопаді-грудні 2016 року посадовою особою Департаменту ДАБІ у Київській області на підставі ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI, п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553, було проведено планову перевірку з питань дотримання ТОВ «Сільгосптехніка Нова» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва - будівництво двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в с. Руде Село, розташованих за адресою: вул. Грицюка, 52-А, Володарський район, Київська область.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Сільгосптехніка Нова» наведено недостовірні дані у декларації про початок виконання будівельних робіт (будівництво двох арочних ангар-складів для зберігання зерна в с. Руде Село по вул. Грицюка, 52-А Володарського району Київської області) від 20.01.2016 р. № КС 40, а саме:

1) у Декларації зазначено, що земельна ділянка використовується для будівництва на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЛ №002623, зареєстрованого відділом Держкомзему у Володарському районі Київської області в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01.10.943.00253 від 06.07.2010 року, по факту земельна ділянка використовується для будівництва на підставі договору оренди землі від 27.01.2012 року;

2) у Декларації зазначено, що технічний нагляд здійснює ОСОБА_2, кваліфікаційний сертифікат НОМЕР_1, по факту ОСОБА_2 технічний нагляд на зазначеному об'єкті будівництва не здійснює (не здійснював). Договір на здіснення технічного нагляду відсутній, наказ про призначення відповідальної особи за здійсненням технічного нагляду відсутній;

3) у Декларації зазначено, що генеральним підрядником являється ТОВ «Ангар-Будсервіс», по факту ТОВ «Ангар-Будсервіс» не є генеральним підрядником. Договір генерального підряду відсутній, наказ ТОВ «Ангар-Будсервіс» на призначення відповідальних осіб за виконання будівельних робіт на вищезазначеному об'єкті відсутній, проект виконання робіт і виконавча документація відсутні.

За результатами перевірки контролюючим органом було складено акт від 30.12.2016 р., на підставі якого винесено припис № С-3012/1 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил до 31.01.2017 р. та складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-З-3012/1, в якому зафіксовано, що відповідальність за виявлені правопорушення передбачена абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»

11.01.2017 р. за результатами розгляду матеріалів справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідачем прийнято постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № З-1101/7-10/10-91/1101/08/01, якою до позивача за порушення абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення містобудівної діяльності» застосовано штрафні санкції у розмірі 57 600,00 грн.

Також на підставі акту перевірки від 30.12.2016 головним інспектором будівельного нагляду прийнято рішення від 29.09.2017 №353 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» та підставі останнього видано наказ від 29.09.2017 № 401 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт».

Зазначений акт, протокол, припис та постанову позивачем було оскаржено в судовому порядку.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2017 р. у справі № 810/528/17 було закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту перевірки і протоколу, а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. у вказаній справі було скасовано зазначену постанову в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалено нове рішення про їх задоволення.

У даній справі позивачем оскаржується наказ контролюючого органу від 29.09.2017 № 401 «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», який, на його думку, є таким, що прийнятий на підставі результатів незаконної перевірки та підлягає скасуванню.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ відповідачем було прийнято за результатами перевірки, незаконність якої встановлена рішенням суду в іншій справі, що набрало законної сили, а також з того, що у відповідача не було достатніх правових підстав для скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 20.01.2016 р. № КС 40.

.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності дій інспектора при проведенні самої перевірки, за результатами якої ДАБІ України прийнято спірний наказ та рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI), Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553), Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466 (далі - Порядок № 466).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 2, 5, 6, 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням: вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт (далі - загальні та (або) спеціальні журнали), виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об'єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку.

Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п'ять робочих днів.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва.

Частиною 8 ст. 36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Пунктом 22 Порядку № 466 у редакції, яка була чинна на момент проведення перевірки, визначають, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовнику протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з дня самостійного виявлення технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної помилки) у зареєстрованій декларації або отримання відомостей про виявлення недостовірних даних подати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення їх до реєстру шляхом подання особисто або надсилання до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю рекомендованим листом з описом вкладення заяви за формою згідно з додатком 8 до цього Порядку, декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, в одному примірнику та декларації, в якій враховано зміни, за формою згідно з додатками 4 і 5 до цього Порядку у двох примірниках.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, в якій враховано зміни, до реєстру згідно з цим Порядком.

Відомості щодо внесення даних, зазначених у декларації, в якій виявлено технічну помилку або недостовірні дані, підлягають виключенню з реєстру в установленому порядку.

До замовника, який самостійно виявив допущену технічну помилку і в порядку, передбаченому цим пунктом, подав відповідну заяву, штрафні санкції за раніше подану з помилками декларацію або виявлені в ній недостовірні дані не застосовуються.

На декларації, в якій виявлено технічну помилку, у верхньому лівому куті проставляється відмітка «У зв'язку із змінами, внесеними декларацією від ___________ 20___ р. № ________, ця декларація втратила чинність» із зазначенням дати, підпису посадової особи, що скріплюється печаткою. Один примірник такої декларації повертається замовнику.

У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру призначення і проведення позапланової перевірки контролюючими органами об'єктів нагляду та порядок оформлення її результатів. Неухильне виконання вказаної процедури контролюючими органами є основною гарантією дотримання принципів державного архітектурно-будівельного контролю та забезпечення непорушності прав і законних інтересів не лише об'єктів перевірки, а й суб'єктів господарювання, інтересів якої стосуються результати її проведення.

При цьому, положеннями ст. 41 Закону, так і приписами п. п. 9, 13 Порядку №553 на контролюючі органи покладено обов'язок із забезпечення проведення перевірки у присутності суб'єкта містобудування або його уповноваженої особи, що, у свою чергу, кореспондується з гарантованим правом останнього вимагати від посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю дотримання вимог законодавства та бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Водночас, порушення процедури проведення перевірки призводить до відсутності її правових наслідків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 р. по справі № 826/2076/15 та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апелянта, колегія суддів звертає увагу на те, що планова документальна перевірка, за результатами якої відповідачем прийнято оскаржуваний у цій справі наказ проведена за відсутності суб'єкта містобудування або його представника, оскільки директор ТОВ «Сільгосптехніка Нова» ОСОБА_3, у присутності якого, згідно з відомостями акту, проводилася перевірка, у цей час перебував на санаторно-курортному лікуванні в ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний «Ріксос-Прикарпаття».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем фактично на підставі одного наказу про проведення перевірки здійснено дві перевірки об'єкта позивача: у період з 11.11.2016 р. по 24.11.2016 р. та з 26.12.2016 р. по 30.12.2016 р., що не ґрунтується на нормах чинного законодавства в галузі містобудівної діяльності

Таким чином, працівниками ДАБІ було проведено перевірку за відсутності уповноваженої особи суб'єкта містобудування та без належних на те правових підстав, що, на переконання судової колегії з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, тягне за собою відсутність правових наслідків такої перевірки.

Також колегія суддів зазначає, що факт порушення процедури проведення даної перевірки встановлений також постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 р. у справі № 810/528/17, яке набрало законної сили, та відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України має преюдиційне значення для вирішення даної справи.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуваний у цій справі наказ від 29.09.2017 № 401 «Про скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт від 20.01.2016 р. № КС 40» є протиправним як такий, що прийнятий за результатами перевірки, проведеної з грубими процедурними порушеннями вимог законодавства.

При цьому, апеляційний суд також враховує практику Європейського Суду з прав людини, закріплену в рішенні від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Окрім викладеного, колегія суддів також звертає увагу й на те, що фактично законодавством передбачено дві категорії недостовірних даних, які можуть бути зазначені у декларації:

1) на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;

2) на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або розбіжностей між даними, зазначеними у декларації, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

При цьому, якщо у першому випадку наслідком зазначення недостовірних відомостей у декларації є застосування штрафних санкцій із покладенням обов'язку на суб'єкт містобудування виправити допущені неточності, то в другому безумовним результатом вказування такої інформації є скасування реєстрації декларації.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, будівництво двох ангар-складів здійснювалося у законний спосіб, з поданням всіх необхідних документів, у тому числі й з реєстрацією відповідачем самої Декларації, а тому й з огляду на це у відповідача не було правових підстав вважати їх самочинним будівництвом, а отже й не було підстав для скасування декларації та прийняття спірного наказу.

Крім того, згідно з Порядком № 553 проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації відбувається протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів.

Втім, декларація про початок виконання будівельних робіт №КС 40 від 20.01.2016 була подана позивачем і зареєстрована відповідачем у січні 2016 року, тобто, проведення перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт могло бути здійснено до квітня 2016 року, а не в листопаді-грудні 2016 року.

Доводи апелянта про те, що позивачем у ході проведення перевірки не було надано необхідних документів, які б підтверджували достовірність даних його декларації про початок виконання будівельних робіт, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як встановлено вище, а також встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, керівник чи будь-яка уповноважена особа позивача не була присутня під час проведення перевірки, тож і не мала можливості надати необхідні документи та/або пояснення.

Твердження апелянта про допущення позивачем порушення вимог чинного законодавства в галузі містобудівної діяльності, що мало наслідком прийняття спірного наказу, є необґрунтованими з огляду на вищевикладене.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів перед судом тих обставин, на які він посилається, та не спростував правильності висновків суду першої інстанції.

Отже, судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 229, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Рішення виготовлено 12 грудня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: