Справа № 819/1343/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2018 року

Київ

справа №819/1343/16

провадження №К/9901/17740/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 819/1343/16

за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Чортківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, за участю третіх осіб: приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке», Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, приватного підприємства «ФІШ-КЛУБ» про зобов'язання вчинити дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року (суддя Подлісна І. М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року (судді Кузьмич С.М., Гулид Р.М., Улицький В.З.),

І. Суть спору

1. У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк», Банк) звернулося до суду з адміністративним позовом до Чортківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - МВДВС), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне агропромислове підприємство «Білобожницьке» (далі - ПАП «Білобожницьке»), приватне підприємство «ФІШ - КЛУБ» (далі - ПП «ФІШ КЛУБ»), Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (далі - УДВС), в якому просив зобов'язати відповідача перерахувати на користь Банку кошти в сумі 180116,26 грн. для задоволення вимог позивача за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08 травня 2008 року як іпотекодержателя згідно з іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. 08 травня 2008 року за реєстровим № 1974.

2. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ПАП «Білобожницьке» належним чином не виконало своїх зобов'язань за кредитним договором № 04-11/46 від 08 травня 2008 року (несвоєчасно погасив кредит), чим порушив умови підпунктів 4.2.1. та 4.2.2. пункту 4.2. розділу ІV вказаного кредитного договору.

3. У зв'язку з цим станом на 19 вересня 2016 року ПАП «Білобожницьке» зобов'язане сплатити на користь Банку відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в розмірі 73750,13 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту у розміру 17248,56 грн. та суму пені за простроченим кредитом у розмірі 89117,57 грн., всього - 180116,26 грн.

4. Вимоги Банку за кредитним договором забезпечені іпотекою (на умовах договору від 08 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. 08 травня 2008 року за реєстровим № 1974) предметом якої є комплекс адмінбудинку, комплекс цегельного заводу, будинок майстерні, що знаходяться за адресою: с. Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, вулиця Середня, б/н та вул. Моложіжна, б/н. Обтяження на вказані об'єкти іпотеки зареєстровані у Державному реєстрі іпотек 08 травня 2008 року за №№ 7158123, 7158132, 7158137.

5. Оскільки державний виконавець в рамках зведеного виконавчого провадження реалізував об'єкт іпотеки (іпотекодержателем якого є Банк відповідно до згаданого договору від 08 травня 2008 року) на прилюдних торгах з тим, щоб погасити вимоги кредиторів ПАП «Білобожницьке» (інші, аніж ті, які забезпечені іпотекою), Банк вважає, що має першочергове право на те, щоб отримати кошти, які надійшли від реалізації нерухомості (предмета іпотеки за договором від 08 травня 2008 року), в рахунок погашення заборгованості ПАП «Білобожницьке» перед Банком в сумі 180116,26 грн., яка виникла, як стверджує Банк, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором № 04-11/46 від 08 травня 2008 року.

6. Позаяк відповідач відмовив Банку, останній звернувся з цим позовом до суду.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

7. Відповідно до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08 травня 2008 року ПАТ «Промінвестбанк» зобов'язався надати ПАП «Білобожницьке» кредит у сумі, яка не може перевищувати 1000000 грн., терміном остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту до 07 травня 2009 року.

8. Для забезпечення вимог за кредитним договором ПАТ «Промінвестбанк» (Іпотекодержатель) та ПАП «Білобожницьке» (Іпотекодавець) уклали іпотечний договір від 08 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. за реєстровим №1974. Предметом цього договору є комплекс адмінбудинку, комплекс цегельного заводу, будинок майстерні, що знаходяться за адресою: с.Білобожниця Чортківського району Тернопільської області, вулиця Середня, б/н та вул. Молодіжна, б/н.

9. Обтяження на зазначені об'єкти нерухомості (іпотека) зареєстровані в Державному реєстрі іпотек 08 травня 2008 року за №№ 7158123, 7158132, 7158137.

10. Окрім того, ПАТ «Промінвестбанк» та ПАП «Білобожницьке» уклали кредитний договір від 29 червня 2011 року № 01-1/22, згідно з пунктами 2, 3 якого кредит надається із наступним цільовим призначенням: рефінансування кредитної заборгованості ПАП «Білобожницьке» згідно з кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04/11/46 від 8 травня 2008 року; у пункті 3.1 передбачено, що кредит надається банком позичальнику шляхом перерахування коштів із позичкового рахунку № 7724 на поточний рахунок позичальника № 7724 в межах сум та відповідно до термінів, визначених пунктом 2,1 вищевказаного договору, з безпосереднім направленням коштів на рахунок № 7724 в сумі 563000 грн. для погашення простроченого кредиту та на погашення прострочених відсотків.

11. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від 29 червня 2011 року № 01-1/22 Банк та ПАП «Білобожницьке» уклали договір застави від 30 листопада 2011 року (предметом якої є сільськогосподарська техніка).

12. Позивач стверджує, що ПАП «Білобожницьке» належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором від 08 травня 2008 року № 04/11/46, отримані грошові кошти у передбачений строк не повернув, чим порушив умови підпунктів 4.2.1. та 4.2.2. пункту 4.2. розділу ІV кредитного договору № 04-11/46 від 08 травня 2008 року. Внаслідок порушення умов вказаного договору в частині своєчасного погашення кредиту, станом на 19 вересня 2016 року ПАП «Білобожницьке» зобов'язане сплатити на користь ПАТ «Промінвестбанк» відшкодування матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в розмірі 73750,13 грн., три проценти річних від простроченої суми кредиту у розміру 17248,56 грн. та суму пені за простроченим кредитом у розмірі 89117,57 грн., тобто на загальну суму 180116,26 грн.

13. Згідно із пунктом 5.1. розділу V іпотечного договору ПАТ «Промінвестбанк» набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до підпункту 5.2.3 пункту 5.2. розділу V іпотечного договору, за рахунок предмету іпотеки ПАТ «Промінвестбанк» має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи неустойку.

14. Втім, на підставі звернення ПП «ФІШ - КЛУБ» щодо припинення обтяжень по іпотеці ПАТ «Промінвестбанк» стало відомо, що головний державний виконавець МВДВС Снігур О.Ю. під час примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 24817120 передав на реалізацію нежитлову будівлю майстерні, загальною площею 941,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Чортківський р-н., с. Білобожниця, вулиця Середня, б/н.

15. Відповідно до акта державного виконавця про проведені електронні торги від 02 липня 2016 року будівля майстерні реалізована на електронних торгах ДП «СЕТАМ», реєстраційний номер лота № 150164, відповідно до протоколу № 175740 про проведення електронних торгів від 16 червня 2016 року його придбало ПП «ФІШ-КЛУБ» за 299795,20 грн.

16. Відтак 29 червня 2016 року на депозитний рахунок МВДВС надійшли грошові кошти від реалізації вказаного майна в сумі 284805,44 грн.

17. Суди встановили, що ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до МВДВС з клопотанням від 26 липня 2016 року за вих. № 09-9-1/1394, в якому просило перерахувати на свою користь грошові кошти, виручені від реалізації предмета іпотеки, будівлі майстерні, в розмірі заборгованості ПАП «Білобожницьке» перед Банком в сумі 180116,26 грн.

18. Листом від 05 вересня 2016 року за вих. № 3856/02-35 відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, мотивуючи це тим, що кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08 травня 2008 року, на забезпечення виконання якого укладався вказаний договір іпотеки, виконано. Оскільки основне зобов'язання (за кредитним договором) припинено, іпотека, відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку», теж припиняється.

19. Окрім того, листом від 19 серпня 2016 року № 09-1/108 ПАТ «Промінвестбанк» звернулося до УДВС з проханням зобов'язати МВДВС першочергово задовольнити вимоги Банку як іпотекодержателя за рахунок реалізованого на електронних торгах заставного майна та перерахувати грошові кошти в сумі 180116,26 грн. на рахунок позивача.

20. Листом № 10087/3.1-03-23 від 19 вересня 2016 року УДВС відмовило у задоволенні вимог позивача, мотивуючи тим, що відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна термін дії вказаного іпотечного договору закінчився. Також зазначено, що 29 червня 2011 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ПАП «Білобожницьке» укладено кредитний договір № 01-1/22 про рефінансування заборгованості за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 04-11/46 від 08 травня 2008 року. Виконання договору щодо рефінансування боржник забезпечив, передавши у заставу сільськогосподарську техніку (за договором від 20 червня 2011 року), на яку згодом звернено стягнення (відповідно до наказу Господарського суду Тернопільської області від 23 травня 2013 року № 921/109/13-г).

21. На цій підставі УДВС констатував, що зобов'язання за кредитним договором № 04-11/46 від 08 травня 2008 року боржник виконав, відповідно договір іпотеки від 08 травня 2008 року припинив свою дію.

22. Кошти від реалізованого на прилюдних торгах майна розподілятимуться між стягувачами відповідно до статей 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження».

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

23. Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 01 грудня 2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

24. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 березня 2017 року залишив постанову суду першої інстанції без змін.

25. Рішення судів ґрунтуються на тому, що у зв'язку з укладенням кредитного договору 29 червня 2011 року № 01-1/22 (про рефінансування) та договору застави від 30 червня 2011 року, який посвідчив приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І., а також зверненням стягнення на предмет застави (на підставі рішення Господарського суду Тернопільської області від 15 квітня 2013 року у справі № 921/109/13-г) зобов'язання ПАП «Білобожницьке» за кредитним договором від 08 травня 2008 року № 04-11/46 припинилися, відповідно припинився договір іпотеки від 08 травня 2008 року (посвідчений приватним нотаріусом Чортківського нотаріального округу Пивоваром В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1974року), укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором.

26. На цій підставі суди дійшли висновку, що вимоги позивача щодо перерахування грошових коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки (будівлі майстерні) в розмірі заборгованості ПАП «Білобожницьке» в сумі 180116,26 грн. задоволенню не підлягають.

IV. Касаційне оскарження

27. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

28. Обґрунтовуючи касаційну скаргу Банк, серед іншого, зазначив, що висновок судів про припинення зобов'язання боржника за кредитним договором від 08 травня 2008 року є помилковим і ґрунтується на неправильному трактуванні положень цивільного законодавства.

29. Погашення основної суми боргу не те саме, що й погашення основного зобов'язання. Стосовно останнього, то воно, за умовами договору, включає ще пеню, інфляційні та 3 % річних, які нараховуються у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання щодо погашення кредиту (основного зобов'язання).

30. Заборгованість боржника за основним зобов'язанням становить 180116,26 грн. і оскільки вимоги Банку за згаданим кредитним договором від 08 травня 2008 року було забезпечено іпотекою (від 08 травня 2008 року), він (Банк) має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета цієї іпотеки.

31. З посиланням на статтю 7 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV), частину шосту статті 54 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинний на дату виникнення спірних відносин, далі - Закон № 606-XIV) позивач зазначив, що він має переважне право на погашення заборгованості ПАП «Білобожницьке» на суму 180116,26 грн. за кредитним договором від 08 травня 2008 року за рахунок коштів, які надійшли органу державної виконавчої служби від реалізації предмета іпотеки (в рамках зведеного виконавчого провадження, де позивач (як іпотекодержатель) не є стягувачем.

32. ПАП «Білобожницьке» надіслало відповідь на касаційну скаргу, в якій зазначено, що вимоги позивача безпідставні, підстав для скасування оскаржених судових рішень в цій справі немає.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

33. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

34. Відповідно до статті 1 Закону № 606-XIV (чинного на дату виникнення спору) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

35. Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

36. Відповідно до частини першої статті 54 Закону № 606-XIV звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

37. Згідно з частиною другою статті 54 Закону № 606-XIV у разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону.

38. Відповідно до частини третьої статті 54 Закону № 606-XIV для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

39. Відповідно до статті 557 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом.

40. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом.

41. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

42. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

43. Згідно з частиною другою статті 592 Цивільного кодексу України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

44. Відповідно до частини четвертої статті 54 Закону № 606-XIV про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

45. Відповідно до статті 4 Закону № 898-IV обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

46. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, яка діяла на дату виникнення спору; далі - Закон № 1952-IV) державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

47. Згідно з частинами другою, п'ятою статті 12 Закону № 1952-IV відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.

48. Відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

49. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

50. Згідно з частиною п'ятою статті 54 Закону № 606-XIV реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

51. Відповідно до частини шостої статті 54 Закону № 606-XIV за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

52. Згідно з частиною восьмою статті 54 Закону № 606-XIV примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку»

53. Відповідно до частини першої статті 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

54. Згідно з частиною другою статті 33 Закону № 898-IV у разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.

55. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону № 898-IV звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

56. Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 898-IV сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

57. Відповідно до частини другої статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

58. Згідно з частиною третьою статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

59. За частиною четвертою статті 36 Закону № 898-IV після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

60. Відповідно до частин першої, другої статті 41 Закону № 898-IV реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

61. Реалізація предмета іпотеки здійснюється у населеному пункті за місцем його розташування, а якщо предмет іпотеки перебуває за межами населеного пункту, його реалізація здійснюється у найближчому населеному пункті або районному центрі на території, на яку поширюються повноваження відділу державної виконавчої служби, на виконанні якого перебуває рішення суду, або виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

VI. Позиція Верховного Суду

62. У цій справі, як встановили суди, спір виник у зв'язку з відмовою державного виконавця перерахувати позивачу (який є іпотекодержателем об'єкта нерухомості, реалізованого (відповідно до акта від 02 липня 2016 року) на прилюдних торгах в рамках зведеного виконавчого провадження № 24817120) кошти на суму 180116,26 грн., виручені від продажу заставленої нерухомості, в рахунок погашення заборгованості боржника за кредитним договором № 04-11/46 від 08 травня 2008 року.

63. Судячи зі встановлених обставин, нерухомість (нежитлова будівля майстерні загальною площею 941 кв м за адресою Тернопільська область, Чортківський район, с. Білобожиця вул. Середня, б/н), яка була предметом іпотеки, зареєстрованої у Державному реєстрі прав 08 травня 2008 року (за Банком), реалізували на прилюдних торгах для погашення вимог кредиторів/стягувачів ПАП «Білобожницьке» (у зведеному виконавчому провадженні № 24817120), які не були забезпечені цією іпотекою.

64. Водночас, на дату реалізації вказаної нерухомості в Державному реєстрі прав існував реєстраційний запис про обтяження речових прав на це майно - іпотека від 08 травня 2008 року, і реєстраційного запису про припинення цього обтяження не було.

65. Колегія суддів не може погодитися з висновком судів про те, що іпотека, яку зареєстрували 08 травня 2008 року припинилася у зв'язку з припиненням зобов'язань за кредитним договором від 08 травня 2008 року і тому відповідач правомірно відмовив у перерахунку коштів Банку в рахунок погашення заборгованості боржника за кредитним договором від 08 травня 2008 року.

66. З огляду на призначення виконавчого провадження, суб'єктного складу, характеру і змісту цих правовідносин, державний виконавець під час примусового виконання виконавчих документів не може давати правової оцінки договірним зобов'язанням сторін, зокрема вирішувати чи такі припинилися, й на цій підставі приймати рішення щодо вчинення виконавчих дій.

67. В контексті цієї справи потрібно зазначити, що вирішуючи питання про звернення стягнення на нерухоме майно виконавець зобов'язаний враховувати відомості, які містяться у Державному реєстрі прав. Ці відомості в розумінні Закону № 1952-IV вважаються достовірними до тих пір, поки їх не буде скасовано/змінено. Тобто зареєстровані в Державному реєстрі прав, зокрема, обтяження нерухомого майна є доведеним (констатованим) фактом, змінити який можна лише шляхом державної реєстрації, в цьому випадку, припинення іпотеки. Виконавець не може на власний розсуд давати правову оцінку зареєстрованим речовим правам та їх обтяженням, тим паче ігнорувати їх.

68. З наведених мотивів колегія суддів вважає, що державний виконавець діяв неправомірно, коли звертаючи стягнення на об'єкт нерухомого майна, яке на той час було предметом іпотеки (за договором від 08 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Пивоваром В.А. за реєстровим № 1974) знехтував відомостями Державного реєстру прав щодо цієї нерухомості, вирішивши що ця іпотека уже припинена (за відсутності в Державному реєстрі прав відповідного реєстраційного запису про припинення іпотеки).

69. Водночас колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю позовних вимог Банку у цій справі, позаяк його вимоги до державного виконавця не можуть бути способом вирішення спору щодо погашення/стягнення заборгованості за кредитним договором № 04-11/46 від 08 травня 2008 року (за посередництвом державного виконавця) шляхом звернення стягнення на заставлене майно для задоволення кредиторських вимог за згаданим кредитним договором з ПАП «Білобожницьке».

70. У цьому зв'язку слід зауважити, що іпотекодержатель безперечно має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого нерухомого майна, однак це право він повинен реалізовувати у встановленому порядку і такі вимоги повинні бути належним чином підтверджені.

71. Заборгованість, про яку повідомив Банк відповідачу, ґрунтується виключно на його (позивача) розрахунках, що не може вважатися беззаперечною підставою для задоволення цих вимог у виконавчому провадженні. За описаних змісту/характеру та суб'єктного складу спірних правовідносин виконавець не може з'ясовувати стан заборгованості боржника перед стягувачем/кредитором-іпотекодержателем, відповідно і виконати заявлену вимогу щодо погашення цієї заборгованості.

72. Водночас у справі відсутні докази того, що Банк вживав заходів з метою стягнення заборгованості, яка утворилися внаслідок неналежного виконання боржником кредитного договору від 08 травня 2008 року, відповідно що його вимоги до боржника є обґрунтованими.

73. Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За частинами третьою, четвертою цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

74. З урахуванням наведеного, в обсязі встановлених в цій справі обставин справи і правового регулювання спірних відносин, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, але з мотивів, про які зазначено вище. Тож мотивувальну частину оскаржених судових рішень в цій справі слід змінити, в решті - залишити без змін.

VII. Судові витрати

75. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 262, 341, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити частково.

2. Змінити мотивувальні частини постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року.

3. У решті постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець