Справа № 539/3753/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 539/3753/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Макаренко Я.М. , Бартош Н.С.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2018 по справі № 539/3753/18, суддя Грузман Т.В., м. Лубни

за позовом ОСОБА_2

до поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1

про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, в якому просив суд:

- визнати дії поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_1, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності протиправними;

- скасувати як незаконну постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №637973, що винесена 02.10.2018 року поліцейським 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а справу - закрити.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2018р. по справі № 539/3753/18 позов задоволено частково.

Визнано дії поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови серія ЕАВ №637973 від 02.10.2018 року з вказівкою на норми п.п. 9.8, 9.2. «б», та розділу 34 Правил дорожнього руху щодо лінії 1.1. протиправними.

Скасовано постанову поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області ОСОБА_1 серія ЕАВ №637973 від 02.10.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. та надіслано справу на новий розгляд до Управління патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач, поліцейський 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та зазначає, що судом першої інстанції не враховано доводів відповідача, зокрема відео з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовано порядок розгляду оскаржуваної постанови та сам факт правопорушення. На відео, що додається до матеріалів справи видно, що на транспортному засобі, яким керував позивач на момент зупинки поліцейським, не було ввімкнене ближнє світло фар або денні ходові вогні, як цього вимагає ПДР, а ввімкнені тільки габаритні ліхтарі. Також видно, що при виконанні маневру перестроювання позивач не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку. Перетин позивачем перед пішохідним переходом дорожньої розмітки 1.1. на 76 км автодороги Київ-Харків був встановлений поліцейським методом візуального спостереження. Тому вважає, що правомірно було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 жовтня 2018 року відповідачем - поліцейським 2 роти 1 батальйону ПП у м. Бориспіль УПП у Київській області ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №637973, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн., а саме за те, що він 02.10.2018 року о 18 год. 35 хв. в м. Березань на 76 км. автодороги Київ-Харків керував транспортним засобом поза межами міста без ввімкненого ближнього світла фар, перетнув дорожню розмітку 1.1 та при здійсненні маневру перестроювання не ввімкнув покажчик повороту (9.26) та на вимогу зупинки поліцейським не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України (а.с.3).

Позивач не погодився з постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №637973 від 02.10.2018 року, звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем наявності в діях позивача порушення вимоги: п.п. 9.8, 9.2.б, 9.9.б ПДР України, тобто адміністративні правопорушення, які стали причиною зупинки транспортного засобу позивача.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши оскаржуване рішення на відповідність критеріям, наведеним у ч.2 ст.2 КАС України приходить до висновку, що прийнято воно незаконно, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України Про Національну поліцію поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом.

Частиною 2 статті 30 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Відповідно до ст. 31 Закону України Про Національну поліцію поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, перевірку документів особи та зупинення транспортного засобу.

Частиною 2 ст. 31 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобовязана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України Про Національну поліцію поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

З аналізу наведених приписів Закону України Про Національну поліцію слідує, що поліцейський може зупинити транспортний засіб та перевірити документи особи у разі вчинення такою особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно постанови серії ЕАВ №637973 від 02.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, останній 02.10.2018 року об 18 год. 35 хв. в м. Березань на 76 км. автодороги Київ-Харків керував транспортним засобом RENAULT MAGNUM д.н.з. НОМЕР_1, поза межами міста без ввімкненого ближнього світла фар, перетнув дорожню розмітку 1.1 та при здійсненні маневру перестроювання не ввімкнув покажчик повороту (п. 9.26 ПДР України) та на вимогу зупинки поліцейським не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9.б ПДР України, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до абз. 2 п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно п. 9.2 Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У відповідності до п. 9.9. б Правил дорожнього руху аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегією суддів встановлено, що фактично позивача було притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у зв'язку з тим, що позивач порушив вимоги: п.9.8 ПДР України, відповідно до якого з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар; п. 9.2.б ПДР України, відповідно до якого водій повинен подавати сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом та розворотом та допустив перетин лінії 1.1 розділу 34 ПДР України, тобто адміністративні правопорушення за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, які стали причиною зупинки його транспортного засобу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що поліцейський може зупинити транспортний засіб та перевірити документи особи у разі вчинення такою особою адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що зупинення транспортного засобу позивача, як наслідок притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, відбулося через порушення, на думку відповідача, позивачем п. 9.8 ПДР України, оскільки на транспортному засобі, яким керував позивач на момент зупинки поліцейським не було ввімкнене ближнє світло фар або денні ходові вогні, як цього вимагає ПДР, а ввімкнені тільки габаритні ліхтарі. Також вже на вимогу зупинитися, при виконанні маневру перестроювання позивач не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, а також поліцейським методом візуального спостереження було встановлено перетин позивачем перед пішохідним переходом дорожньої розмітки 1.1. на 76 км автодороги Київ-Харків.

Колегія суддів дослідивши відеозаписи, залучені відповідачем до матеріалів справи, встановила, що позивач їхав з ввімкненими денними ходовими вогнями, а тому відеозапис не містить відомостей про порушення позивачем правил дорожнього руху в частині керування позивачем транспортним засобом поза межами міста без ввімкненого ближнього світла фар, перетину дорожньої розмітки 1.1, також з відеозапису неможливо встановити, чи здійснив позивач правопорушення при здійсненні маневру перестроювання не ввімкнення покажчика повороту.

Також з відеофіксації нагрудної відеокамери відповідача встановлено, що позивач вимагав у відповідача надати йому докази та вказати причини зупинки його транспортного засобу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування висновків того, що позивач порушив п.п. 9.8, 9.2.б ПДР України та, як наслідок, правомірності зупинки транспортного засобу позивача та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено порушення позивачем п.п. 9.8, 9.2.б ПДР України, що стало підставою зупинення позивача, а отже не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З огляду на недоведеність відповідачем порушення позивачем п.п. 9.8, 9.2.б ПДР України колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки при прийнятті рішення суд першої інстанції не врахував приписи п. 1 ч.1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, якою передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху, тому колегія суддів вважає необхідним вийти за межі доводів апеляційної скарги, та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняття постанови про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскільки у відповідача не було підстав для зупинки позивача, тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати оскаржувану постанову повністю та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Всі інші доводи сторін щодо інших обставин притягнення позивача до адміністративної відповідальності не впливають на вирішення справи.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, підлягає скасуванню відповідно до вимог ст. 317 КАС України з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Враховуючи незаконність оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, то за приписами ч.3 ст.286 КАС України справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.11.2018 по справі № 539/3753/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_1, щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №637973, що винесена 02.10.2018 року поліцейським 2 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль УПП в Київській області ОСОБА_1 про притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5