Справа № 808/723/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

27 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 808/723/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року (суддя Стрельнікова Н.В.)

у справі № 808/723/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс»

до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 11.01.2018 № 1, яким позивачу зменшено розмір від’ємного значення суми податку на додану вартість на 42 416,00 грн.

Позов обґрунтовано помилковістю висновків контролюючого органу щодо завищення від’ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму ПДВ 42 416,00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП», оскільки вказаний контрагент є належним платником податку на додану вартість. Факт реальності господарських операцій, окрім договору, підтверджується належним чином оформленими первинними документами, а саме: рахунками на оплату товару, податковими/видатковими накладними, відповідними виписками по банківським рахункам. Також, позивач зазначив, що для підтвердження права платника податків на формування податкового кредиту з ПДВ достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання. Додатково позивач звернув увагу суду на результати проведеної за вимогою відповідача інвентаризації, якою не встановлено нестачі або надлишків будь-якого товару.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Судом встановлено, що ані під час перевірки, ані під час розгляду даної справи у суді, позивачем не були надані документи, які б засвідчували факт використання позивачем придбаного у ТОВ «АВ Метал Груп» товару у власній господарській діяльності, у зв’язку з чим суд дійшов висновку, що придбаний Товариством товар був використаний позивачем в неоподатковуваних операціях.

За таких обставин суд вважає обґрунтованим висновок відповідача щодо протиправного заниження позивачем задекларованих показників у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов’язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму ПДВ 42 416,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

Позивач зазначає про безпідставність висновку суду першої інстанції, що придбаний позивачем товар був використаний позивачем в неоподатковуваних операціях, оскільки, хоча обов'язковою умовою нарахування податкових зобов'язань є факт використання платником податку придбаного товару в операціях, які не пов'язані з його господарською діяльністю, але податковим органом не доведено в яких саме операціях, що не є господарською діяльністю товариства, використано придбані товарно-матеріальні цінності. Доводи контролюючого органу, підтримані судом першої інстанції, ґрунтуються лише на припущеннях, посилання відповідача на той факт, що товарно-матеріальні цінності відсутні на складі, є помилковим, оскільки специфіка підприємства дозволяє ТМЦ відвантажувати безпосередньо у виробництво (цеха, переробку та т. ін.), і акт перевірки не містить висновків, що ТМЦ відсутні на підприємстві. Водночас, позивач зауважує, що саме отримання податкових накладних від контрагентів, у т. ч. і ТОВ «АВ Метал Груп», засвідчує факт постачання товарів, надання та отримання послуг, тобто виникнення події, що дає законне право на отримання платником податку податкового кредиту.

Представник позивача в судове засідання не з’явився, про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, наполягає на законності прийнятого податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 11.01.2018 № 1 з огляду на відсутність у позивача доказів використання придбаних товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Запорізькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс» з питань достовірності нарахування від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту за вересень 2017 року, за результатами якої складено акт № 725/08-01-56-01/24905094 від 15.12.2017 (т.1, а. с.66-91).

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

пп. 14.1.36, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 198.5 ст. 198, п. 199.1 ст. 199, п. 200.1, пп. б) п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем завищено від’ємне значення з податку на додану вартість (р. 19) за вересень 2017 року на суму ПДВ 42 416,00 грн., суму від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21) за вересень 2017 року на суму ПДВ 42 416,00 грн. (а.с. 46).

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 11.01.2018 № 1, яким позивачу зменшено розмір від’ємного значення суми податку на додану вартість на 42416,00 грн. (а.с. 63).

Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, сторонами не спростовано, що ТОВ «Мастер-Люкс» надано контролюючому органу до перевірки договір поставки № 241/М від 01.09.2017, укладений між ТОВ «Мастер-Люкс» (покупець) та ТОВ «АВ Метал Груп» (постачальник), предметом якого є поставка чорного металопрокату, асортимент, кількість і ціна якого вказуються у Специфікації/ях та/або в рахунках на оплату (т.1, а. с.231-234).

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, а саме: копії специфікацій (т.1, а. с.133, 134), рахунків на оплату (т.1, а. с.244, 247, 249), видаткових та податкових накладних (т.1, а. с.246, 248); товарно-транспортних накладних (т.1, а. с.128, 129), платіжних доручень (т.1, а. с.137, 138), які свідчать про поставку ТОВ «АВ Метал Груп» ТМЦ: кутника 63*63 мм 5,0 мм, 6 м., кутника 75*75 мм 6,0 мм, 12 м, кутника 100*100 мм 8,0 мм, 12 м, швелера № 14 міра 12,00 м, швелера №14 міра 12,00 мм.

Натомість відповідачем на підставі даних бухгалтерського обліку, договорів, податкових та видаткових накладних, розрахункових документів, даних оборотно-сальдових відомостей та журналів-ордерів по рахункам 631 «з вітчизняними постачальниками, інвентаризації товарів на складі, комп’ютерних автоматизованих інформаційних систем та АРМів встановлено заниження задекларованих позивачем показників у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов’язань відповідно до п. 198.5 ст. 198 та п. 199.1 ст. 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на загальну суму ПДВ 42416,00 грн. (а.с. 77).

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції на час виникнення у спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За правилами пп.200.1, 200.2, 200.4 ст.200 ПК України сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов’язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від’ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов’язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов’язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. В свою чергу, за приписами п.199.1 ст.199 ПК України у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов’язаний нарахувати податкові зобов’язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.

З огляду на наведені правові норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що факт використання платником податку на додану вартість придбаного товару у власній господарській діяльності є визначальним у питанні нарахування податкових зобов'язань виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 ПК України.

В спірному випадку суд погодився з відповідачем, що придбані у ТОВ «АВ Метал Груп» за договором поставки від 01.09.2017 № 241/М ТМЦ використані позивачем в неоподатковуваних операціях, оскільки останнім не надані первинні документи, які б засвідчували факт використання цих ТМЦ у власній господарській діяльності, а за результатами інвентаризації, проведеної позивачем на виконання листа відповідача від 12.10.2017 № 15661/10/08-01-12-02-13, встановлено, що придбані у ТОВ «АВ Метал Груп» ТМЦ у вересні 2017 року відсутні на складі товариства (т.1, а. с.100-103).

Позивач з цього приводу зазначає, що обов’язок доведення факту порушення підприємством податкового законодавства покладається на контролюючий орган (суб’єкта владних повноважень), втім, контролюючим органом не доведено, в яких саме операціях, що не є господарською діяльністю товариства, використано придбані ТМЦ, тим більш, що за даними інвентаризації ТМЦ відсутні лише на складі підприємства, в той час як специфіка останнього дозволяє відвантажувати ТМЦ безпосередньо у виробництво (цеха, переробку та ін.).

Така позиція позивача є помилковою, оскільки відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки.

Між тим, заперечуючи проти встановлених відповідачем в ході перевірки обставин, позивач не надав контролюючому органу доказів, які б свідчили про рух придбаних у ТОВ «АВ Метал Груп» за договором поставки від 01.09.2017 № 241/М товарно-матеріальних цінностей після їх доставки до товариства (використання при виконанні робіт, наданні послуг, переміщення між цехами або складами підприємства, зберігання на інших складах підприємства тощо).

Не надано таких доказів позивачем і суду в ході розгляду даної справи, тоді як положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачається не лише обов'язок суб’єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).

Таким чином, обов’язок довести певні обставини, мають обидві сторони судового процесу (і відповідач, і позивач) і таке доведення здійснюється шляхом надання належних доказів.

З огляду на встановлені судом обставини, наявні в матеріалах справи докази апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено факт використання придбаних ним товарно-матеріальних цінностей у власній господарській діяльності, а відтак є вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість зафіксованого в акті перевірки від 15.12.2017 порушення товариством порядку визначення податкових зобов’язань за серпень, вересень 2017 року, що призвело до завищення від’ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму 42416,00 грн., що, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 11.01.2018 № 1.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Люкс» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2018 року у справі № 808/723/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко