Справа № 823/5367/15
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року справа № 823/5367/15

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 (далі-позивач) до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі -відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі -відповідач 2), у якій, з урахуванням змінених позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015 № 312 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ в запас за п. "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, майора міліції ОСОБА_1;

- зобов'язати УМВС України в Черкаській області у передбачений ст.. 32 та 40 КЗпП України, п. 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України спосіб перевести ОСОБА_1 з посади заступника начальника слідчого відділу Лисянського РВ УМВС на посаду яка відповідає її кваліфікації та досвіду роботи до Лисянського відділення Звенигородського відділу ГУ Національної поліції України в Черкаській області;

- стягнути з УМВС України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу з 06.11.2015;

- стягнути з УМВС України в Черкаській області на користь позивача 50000 грн. моральної шкоди.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі за даним позовом від 08.02.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016, позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015 № 312 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ в запас майора міліції ОСОБА_1 за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення Лисянського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з 06.11.2015 року, стягнуто з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2015 та зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області та видати відповідний наказ з цього приводу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За результатами касаційного перегляду справи постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2018 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016 у справі № 823/5367/15 скасовано в частині задоволених вимог щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2015. Справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Дана справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 12.11.2018 та передана шляхом автоматизованого розподілу на розгляд судді Кульчицькому С.О.

Ухвалою від 15.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом в частині скасованого рішення у справі № 823/5367/15, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

23 листопада 2018 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання, згідно з яким просить нарахувати та виплатити кошти в період з 06.11.2015 по 17.12.2015 за листком непрацездатності № 27 від 14.08.2015 виданим Лисянською ЦРЛ та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по день фактичного ухвалення рішення.

03 грудня 2018 року відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов в частині стягнення з УМВС України в Черкаській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2016, в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що норми КЗпП, якими врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі не розповсюджується на позивача. Також у відзиві вказано, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/2321/18 зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 02.10.2018. А тому, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, а у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Розгляд справи по суті відповідно до ч. 3 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі та проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 16 серпня 1999 року.

Згідно наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 16 жовтня 2015 року № 285 о/с, позивачу з 14.08.2015 по 17.12.2015 надано відпустку по вагітності та пологах, на підставі довідки про тимчасову непрацездатність від 14.08.2015 №27 виданої Лисянською ЦРЛ (а.с.8).

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 06 листопада 2015 року № 312 о/с майора міліції ОСОБА_1 - заступника начальника слідчого відділення Лисянського районного відділу, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за п. 64 "Г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач у грудні 2015 року звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду у справі №823/5367/15 від 08.02.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2016, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправним та скасувано наказ УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015 № 312 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ в запас майора міліції ОСОБА_1 за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, поновлено майора міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника слідчого відділення Лисянського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з 06.11.2015 року, стягнуто з управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2015, зобов'язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію", у Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області та видати відповідний наказ з цього приводу, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді на час звільнення та стягнення середнього заробітку за один місяць підлягає негайному виконанню.

За результатами розгляду касаційну скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у даній справі від 11.10.2018 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у справі №823/5367/15 скасовано в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2015.

Справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2016 року у справі №823/5367/15 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у даній справі від 11.10.2018 залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині вирішення питання щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2015, суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 352 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Позивача поновлено на посаді постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2016.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду у даній справі від 11.10.2018 колегія суддів Касаційного адміністративного суду вказала, що задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але в порушення вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України в мотивувальній частині судового рішення не здійснив розрахунок розміру виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В резолютивній частині рішення суду не вказав розмір такої виплати, а лише зазначив період вимушеного прогулу.

При вирішенні даної справи суд також бере до уваги, що у провадженні Черкаського окружного адміністративного суду перебувала справа № 823/2321/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській (в особі ліквідаційної комісії) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. Предметом судового розгляду зазначеної справи було наявність правових підстав для зобов'язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській (в особі ліквідаційної комісії) здійснити нарахування та виплатити середній заробіток ОСОБА_1 за час виконання рішення у справі № 823/5367/15 про поновлення позивача на роботі з 07.11.2015 до дня фактичного розрахунку. Рішенням суду від 02.10.2018 у вказаній справі позов ОСОБА_1 задоволено повністю, та зобов'язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській (в особі ліквідаційної комісії) здійснити нарахування та виплатити середній заробіток ОСОБА_1 за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі з 07.11.2015 по 02.10.2018.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини та висновки суду касаційної інстанції у даній справі, суд висновує здійснювати судовий розгляд лише в межах позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2016.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд у своїй постанові від 11.10.2018 у даній справі погодився з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Черкаській області від 06.11.2015 № 312 о/с в частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ в запас майора міліції ОСОБА_1 за п. 64 "Г" (через скорочення штатів) та необхідність поновлення її на посаді заступника начальника слідчого відділення Лисянського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області з 06.11.2015 року.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 11.10.2018 у цій адміністративній справі, доводи відповідача про можливість застосування до спірних правовідносин лише норм спеціального закону спростовуються правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 07.05.2002 року № 8-рп/202 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) правове регулювання Конституцією України (254к/96-ВР) та спеціальними законами України статусу, посадових осіб (частина перша статті 9 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) (3723-12) не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами.

Як вбачається з постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 08.02.2016 у даній справі у зв'язку з поновленням на роботі, суд дійшов до висновку стягнути у відповідності до КЗпП України середній заробіток за час вимушеного прогулу, проте не з дня звільнення, а з 18.12.2015 у зв'язку з виходом на роботу після закінчення відпустки по догляду за дитиною до досягненя нею 3-ох річного віку.

Щодо розміру сум грошового утримання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок), відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з абзацом четвертим пункту 2 розділу ІІ Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацом вісімнадцятим пункту 4 розділу ІІІ Порядку, яким передбачено, що у інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Отже, виходячи з аналізу наведених норм тавраховуючи що позивач з 14.08.2015 перебувала на лікарняному у зв'язку із вагітністю та пологами, тобто протягом двох останніх місяців, що передували звільненню позивач не відпрацювала жодного дня розрахунок середньої заробітної плати необхідно здійснювати виходячи із посадового окладу позивача станом на день звільнення.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про нарахування грошового утримання позивачеві із вересня 2015 року по 06 листопада 2015 року посадовий оклад становив 970 грн 00 коп.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 21-6309а15.

Відповідно до абз.2 п. 8 Порядку №100 у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Абзацом 3 п. 8 Порядку №100 визначено, що середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Отже, середньоденна заробітна плата позивача становить 45 грн 12 коп. (970 грн 00 коп. (вересень 2015 року) + 970 грн 00 коп. (жовтень 2015 року) / 43 (кількість робочих днів), а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача за 35 робочих дні вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2016 складає 1 579 грн 20 коп. (45 грн 12 коп. х 35 дні) без утримання прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів.

Згідно із ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайному виконанню підлягають рішення щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині стягнення з ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи, що докази, наведені відповідачем у запереченнях на позов, не спростовують доводи позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з вимогами ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не стягуються. Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2 ,6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 157, ідентифікаційний код 08592537), Головного управління Національної поліції в Черкаській області ( 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 157, ідентифікаційний код 40108667) про стягнення коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.12.2015 по 08.02.2016 в сумі 1 579 (одна тисяча п'ятсот сімдесят дев'ять) грн 20 коп.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький