Справа № 803/1829/16
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3399/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року (ухвалене головуючим-суддею Ксендзюком А.Я., час ухвалення судового рішення 11 год 26 хв у м. Луцьку, повне судове рішення складено 20 січня 2017 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Волинській області (далі - Луцька ОДПІ) №131771-13 від 29.06.2016, яким їй було визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 позовні вимоги були задоволені повністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Луцька ОДПІ подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідністю висновків обставинам справи, просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2017 та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідно до наявних в інформаційних системах Луцької ОДПІ даних, автомобіль позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком в контексті положеньп.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України. Крім того, відповідно до ч.5 ст.82 КАС (чинної на момент подання апеляційної скарги), висновок експерта для суду не обов'язковим, а відтак доданий позивачем до позовної заяви висновок про вартість об'єкту оцінки не може слугувати безумовним доказом протиправності оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Кушнір Ю.В., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як видно з матеріалів справи, 10.04.2013 за ОСОБА_1 було зареєстровано транспортний засіб марки «LEXUS», модель «RX 350», державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, об'єм двигуна 3456 куб.см., 2013 року випуску, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, видане Луцьким ВРЕР УДАІ УМВС України у Волинській області.

Згідно п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК та відповідно до п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 цього Кодексу, 29.06.2016 Луцькою ОДПІ було прийнято податкове повідомлення-рішення №131771-13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб 18011000» у сумі 25 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що з врахуванням положень п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК, автомобіль позивача не являвся об'єктом оподаткування транспортним податком, а тому у неї відсутній обов'язок сплачувати транспортний податок.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким введено новий податок - транспортний податок, який відповідно до ст.265, п.10.2 ст.10 ПК є місцевим податком.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909-VIII від 24.12.2015 були внесені зміни до ПК України, зокрема, в частині справляння транспортного податку, які набрали чинності з 01.01.2016.

Відповідно до п.п.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України, в редакції, чинній на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно п.п.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до п.п.267.5.1 п.267.5 ст.267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Законом України про Державний бюджет України на 2016 рік установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Таким чином, об'єктом оподаткування у 2016 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік та становить 25 000 грн за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Для фізичних осіб-платників транспортного податку не передбачено надання декларації. Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб-резидентів здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.п.267.6.1 п.267.6 ст.267 ПК України).

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком визначено Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 (далі - Методика).

Згідно п.13 Методики, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відповідно п.п.12.3.1 п.12.3 ст.12 ПК України, встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п.4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» № 909 від 24.12.2015, у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені п.п.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VІІІ передбачено, що органам місцевого самоврядування рекомендовано у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 ПК України.

На виконання вимог Закону України «Про знесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016», Тернопільська міська рада 26.01.2016 ухвалою №7/5/1 «Про внесення змін в рішення Тернопільської міської ради №6/60/27 від 30.06.2015 «Про місцеві податки і збори» виклала у новій редакції Положення про транспортний податок.

Таким чином, рішенням Луцької міської ради №3/10 від 02.02.2016 не встановлювався новий транспортний податок та не змінювалась його ставка, а лише змінювались вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, чим фактично запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку, а тому саме 2016 рік і є базовим (звітним) періодом для оподаткування транспортним податком.

Як встановлено судом першої інстанції, підставою для прийняття контролюючим органом спірного рішення слугувала інформація баз даних органів ДФС, у якому є інформація що позивач є власником легкового автомобіля марки ««LEXUS», модель «RX 350», 2013 року випуску, об'єм двигуна 3456 кубічних сантиметрів, дата реєстрації 10.04.2013.

Разом з тим, відповідачем не доведено виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 в частині визначення середньої вартості автомобіля відповідно до вищенаведеної Методики на час винесення спірного рішення.

Як видно з матеріалів справи, середньоринкова вартість належного позивачу транспортного засобу марки ««LEXUS», модель «RX 350», 2013 року випуску, об'єм двигуна 3456 кубічних сантиметрів, бензин, пробігом 66611 км, визначена на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, становить 939 597,62 грн, що підтверджується відповідною роздруківкою, і є меншою 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня (1 033 500 грн).

Крім того, з наданого висновку про вартість майна, складеного ТзОВ «ВКФ Спарта» ринкова вартість транспортного засобу станом на 01.01.2016 становить 960 000 грн.

Представником відповідача не надано доказів того, що належний позивачу автомобіль, станом на 01.01.2016 мав вартість більшу, ніж розрахована відповідно до Методики.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява № 39766/05), «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню судами, як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі доказів, практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини, як джерела права в Україні, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оспорюваного рішення.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 січня 2017 року по справі № 803/1829/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 13.12.2018.