Справа № 804/7690/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/7690/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 р. в справі № 804/7690/16 за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.12.2013 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 294879,13 грн., в тому числі за основним платежем - 235767,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 59111,82 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що основною ознакою доходу платника податку як об'єкта та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Позивач зазначає, що пеня, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що основною ознакою доходу платника податку як об'єкта та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Позивач вказує, що пеня, нарахована банком відповідно до умов договору та анульована за його рішенням, не є доходом платника податків в розумінні Податкового кодексу України, який підлягає оподаткуванню.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та наказу №358 від 22.10.2013 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3, який протягом 2012 року отримував дохід у вигляді додаткового блага, з якого при нарахуванні не утримувався податок на доходи фізичних осіб, за результатами якої складено акт № 855/1703/НОМЕР_2 від 08.11.2013 року, у висновку якого зазначено про встановлення порушення підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту в) пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації за період, що перевірявся, в тому числі за 2012 рік; абзацу д) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 235767,31 грн., а саме встановлено, що фізична особа ОСОБА_3 декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подавав, дохід у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості в розмірі 1388128,88 грн. не задекларував та податок на доходи фізичних осіб до 1 серпня 2013 року до бюджету не сплатив.

На підставі акту перевірки 24.12.2013 року прийняте податкове повідомлення-рішення № 00088617, яким позивачу нараховане зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі - 235767,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 59111,82 грн.

Суд першої інстанції встановив, що в акті перевірки зазначено, що між позивачем та ПАТ «Райффайзен Бак Аваль» укладено кредитний договір №014/137951/3163/82 від 09.10.2007р., за умовами якого банком надано кредит у розмірі 186500,00 дол. USD на 120 місяців під 15,50% річних. Пунктом 10.1 кредитного договору зазначено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

24.04.2012 року між ПАТ «Райффайзен Бак Аваль» та позивачем складено протокол зустрічі, в якому зазначено, що загальна сума простроченої заборгованості складає 375376,11 дол. USD, в тому числі: прострочена сума кредиту - 170815,44 дол. USD, прострочені проценти за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року - 67165,80 дол. USD, пеня - 137394,87 дол. USD.

Листом від 30.07.2012 року ПАТ «Райффайзен Бак Аваль» повідомив ОСОБА_3, що 30.07.2012 року за кредитним договором ОСОБА_3 анульовано (прощено) заборгованість за пенею у розмірі 1388128,88 гривень та роз'яснено приписи Податкового кодексу України про обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу у виді анульованого боргового зобов'язання та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що під сумою анульованого податкового боргу як додаткового блага у розумінні абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України розуміється вся сума анульованого податкового боргу, включаючи основну суму кредиту, відсотки. Крім того, суд зазначив, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2013 р. в справі № 757/20671/14-ц, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання незаконними дій щодо відображення в річній податковій звітності за формою 1ДФ за 2012 рік інформації про отримання позивачем у 2012 році доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у сумі 1388128,88 грн.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ «Райффайзен Бак Аваль» укладено кредитний договір № 014/137951/3163/82 від 09.10.2007 р., за умовами якого банком надано позивачеві кредит у розмірі 186500,00 дол. USD на 120 місяців під 15,50% річних. Пунктом 10.1 кредитного договору зазначено, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

24.04.2012 року між ПАТ «Райффайзен Бак Аваль» та позивачем складено протокол зустрічі, відповідно до якого загальна сума простроченої заборгованості складає 375376,11 дол. USD, в тому числі: прострочена сума кредиту - 170815,44 дол. USD, прострочені проценти за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року - 67165,80 дол. USD, пеня - 137394,87 дол. USD.

Листом від 30.07.2012 року ПАТ «Райффайзен Бак Аваль» повідомлено ОСОБА_3, що 30.07.2012 року за кредитним договором ОСОБА_3 анульовано (прощено) заборгованість за пенею у розмірі 1388128,88 грн., роз'яснено приписи Податкового кодексу України про обов'язок сплати податку на доходи фізичних осіб з доходу у виді анульованого боргового зобов'язання та відображення суми отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_3, який протягом 2012 року отримував дохід у вигляді додаткового блага, з якого при нарахуванні не утримувався податок на доходи фізичних осіб, за результатами якої складено акт № 855/1703/НОМЕР_2 від 08.11.2013 р., у висновках якого зазначено про встановлення порушення пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, пп. «в» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України в частині неподання податкової декларації за період, що перевірявся, в тому числі за 2012 рік; абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся, у розмірі 235767,31 грн.

Так, перевіркою встановлено, що фізична особа ОСОБА_3 декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік не подавав, дохід у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості в розмірі 1388128,88 грн. не задекларував та податок на доходи фізичних осіб до 1 серпня 2013 року до бюджету не сплатив.

Відповідачем із посиланням на зазначений акт перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 24.12.2013 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 294879,13 грн., в тому числі за основним платежем - 235767,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 59111,82 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Позивач в силу п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України є платником податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Як встановлено п. 163.1 ст. 163 цього кодексу об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2 п. 164.1 ст. 164).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, згідно з абз. «д» пп. 164.2.17 якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак, обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням; надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу; включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За змістом пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

В свою чергу, за приписами пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами цього Кодексу).

Відтак, визначальною ознакою доходу платника податку на доходи фізичних осіб як об'єкта та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Тобто, до бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб абзацом «д» підпункту 164.2.17 статті 164 Податкового кодексу України віднесено дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням.

Судом встановлено, листом від 30.07.2012 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» повідомлено ОСОБА_3 про анулювання (прощення) заборгованості саме за пенею в розмірі 1388128,88 грн. за кредитним договором № 014/137951/3163/92 від 09.10.2007 р. (а.с. 28 т. 3).

Відтак, оскільки в спірному випадку анульована (прощена) банком заборгованість складається виключно з пені, яка у розумінні положень абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не відноситься до додаткового блага платника податків і не може включатися до загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, в спірному випадку відсутній склад податкового правопорушення, що обумовлює протиправність податкового повідомлення-рішення № від 24.12.2013 р.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 10.05.2018 р. в справі № 807/1304/16.

Приведені вище обставини та правове нормування не враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2013 р. в справі № 757/20671/14-ц, яке набрало законної сили та яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання незаконними дій щодо відображення в річній податковій звітності за формою 1ДФ за 2012 рік інформації про отримання позивачем у 2012 році доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у сумі 1388128,88 грн.

Як зазначено вище, в силу норм податкового законодавства пеня у розумінні абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не відноситься до додаткового блага платника податків і не може включатися до загального оподатковуваного доходу як бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно, відображення банком в річній податковій звітності за формою 1ДФ за 2012 рік інформації про отримання позивачем у 2012 році доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у сумі 1388128,88 грн. не має правового значення в контексті спірних правовідносин.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 р. в справі № 804/7690/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2017 р. в справі № 804/7690/16 за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.

Ухвалити в справі № 804/7690/16 нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Державною податковою інспекцією у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області 24.12.2013 р., про збільшення ОСОБА_3 суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 294879,13 грн., в тому числі за основним платежем - 235767,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 59111,82 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 11510,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 12.12.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко