Справа № 804/2790/18
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

05 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/2790/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Суховарова А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року (суддя Дєєв М.В) в адміністративній справі №804/2790/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, про зобов`язання поновити виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити йому виплату пенсії за вислугу років з 07 жовтня 2009 року з одночасним її перерахунком, відповідно до норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у поновленні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу з 12 вересня 2017 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржене рішення змінити в частині строку, з якого має бути поновлена пенсія та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити виплату пенсії за вислугу років з 07 жовтня 2009 року з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів. Апелянт зазначає, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чітко встановлено, що за наявності вини органу пенсійного фонду поновлення виплати пенсії за минулий час відбувається без обмеження будь-яким строком. У зв`язку із наявністю прямої вини органу, що призначає та виплачує пенсію, пенсія позивачу мала бути поновлена відповідачем з 07.10.2009 року (з дати прийняття Рішення КСУ, яким були скасовані незаконні положення Закону про пенсії, які забороняли виплату пенсій громадянам, які проживають за кордоном) протягом десяти днів з дня подачі відповідної заяви, та з`ясування обставин. Також, позивач, посилаючись на ст. 42 Закону про пенсії, статті 2, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та статті 1, 2, 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», вказує, що, враховуючи неправомірність поведінки відповідача, відповідні пенсійні виплати мають бути поновлені, нараховані і виплачені позивачу з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

ОСОБА_1 по досягненню пенсійного віку та наявності необхідного військового стажу була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років Дніпропетровським районним військовим комісаріатом. 08 грудня 1999 року позивач виїхав з України на постійне проживання до Держави Ізраїль, де був прийнятий на консульський облік у консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. З вказаного часу позивачу було припинено виплату пенсії. 12 вересня 2017 року на підставі довіреності представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо поновлення пенсії за віком. Листом від 29 вересня 2017 року представнику позивача було надано відповідь, в якій відповідач зазначив, що правові підстави для поновлення пенсії ОСОБА_1 відсутні, оскільки архівна справа до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надходила, а міжнародний договір між Україною та Ізраїлем, який би регулював спірні питання, відсутній.

Не погоджуючись з діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, проживаючи за межами України та будучи громадянином України, має такі ж конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадян України. Проте, поновлення призначеної пенсії позивачу підлягає не з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, а з дати звернення до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії, тобто з 12.09.2017 року. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії з проведенням індексації, проведення перерахунку з підвищенням грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців, передбаченої чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІУ щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІУ втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що з дати постановлення Конституційним Судом України зазначеного Рішення № 25-рп/2009 та офіційного його оприлюднення, у позивача виникло право як на відновлення виплати пенсії, так і на звернення до суду за захистом порушених прав внаслідок нездійснення відповідним територіальним органом Пенсійного фонду України відновлення виплати пенсії.

Колегія суддів зазначає, що адміністративний позов ОСОБА_1 містить одну вимогу - зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому, жодного рішення, дії або бездіяльності відповідача, у тому числі, рішення про відмову у відновленні виплати раніше призначеної пенсії, ним в порядку адміністративного судочинства України до суду не оскаржено.

Верховний Суд у постанові від 27 лютого 2018 року (справа № 523/5348/17) дійшов висновку про те, що права позивачів у справах про поновлення виплати раніше призначеної пенсії підлягають захисту в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Враховуючи викладене та те, що позивачем доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами за період з 07.10.2009 року по 11.09.2017 року не надано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного про задоволення позовних вимог з 12.09.2017.

Стосовно вимог апеляційної скарги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити індексацію і компенсацією втрати частини доходів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Оскільки з моменту припинення виплати пенсії, пенсія не тільки не виплачувалась, але і не нараховувалась, тому вказані вимоги є безпідставними. Крім того, визначення розміру пенсії не входить до компетенції суду, а проводиться пенсійними органами на підставі чинних нормативно-правових актів та з урахуванням матеріалів пенсійної справи.

Що стосується проведення індексації пенсії, то відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Враховуючи, що позивачу припинено виплату пенсії у 2000 році, із цього часу позивач пенсії на території України не отримував, а індексації підлягають тільки одержані доходи, тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2018 року в адміністративній справі №804/2790/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 грудня 2018 року і касаційному оскарженню не підлягає, відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров