Справа № 2240/3232/18
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/3232/18

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

17 грудня 2018 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Фірма "Хмельницькбуд" на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року (проголошена в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Фірма "Хмельницькбуд" до Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2018 року приватне акціонерне товариство «Фірма «Хмельницькбуд» звернулось до суду з адміністративним позовом до Першого міського відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького про визнання протиправною та скасування постанови щодо стягнення виконавчого збору.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року вищевказану позовну заяву залишено без руху у зв'язку з пропуском строку звернення до суду та запропоновано позивачу подати до суду обґрунтування причин такого пропуску.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного від 11 жовтня 2018 року позовну заяву повернуто приватному акціонерному товариству «Фірма «Хмельницькбуд» на підставі ст. 123 та ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 11 жовтня 2018 року, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу через порушення норм процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що про порушення свого права він дізнався лише 18 жовтня 2018 року, а тому до суду з позовом звернувся 28 вересня 2018 року, тобто в межах строку, визначеного КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи до суду першої інстанції з наступних підстав.

Суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви, мотивував її тим, що позивач звернувся до суду поза межами 10-ти денного строку та за відсутності поважних підстав для поновлення пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з підстав недоведеності в ньому обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та зазначає наступне.

Згідно з нормами ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 зазначеної статті Кодексу для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, ч.3 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Буквальний аналіз змісту ч. 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України дає підстави для висновку про те, що зазначена норма встановлює можливість визначення іншими нормативно-правовими актами саме строку звернення до суду.

Так, процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Сторонами не заперечується, що предметом даного спору є визнання протиправними дій головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницького щодо стягнення виконавчого збору та скасування постанови від 7 вересня 2018 року.

Відповідно до ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк звернення до суду учасників виконавчого провадження та осіб, які залучаються до виконання дій для оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що становить 10 днів, з дня коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Нормами ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправними дій головного державного виконавця та щодо скасування постанови від 7 вересня 2018 року про стягнення виконавчого збору, позивач послався на ту обставину, що рішення відповідача є незаконними, порушує його права та інтереси. Крім того вказав не те, що копію оскаржуваної постанови йому вручено лише 18 вересня 2018 року, а тому про порушення свого права дізнався лише 18 вересня 2018 року.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

З метою усунення виявлених судом недоліків позовної заяви представник приватного акціонерного товариства «Фірма «Хмельницькбуд» подав до суду заяву про поновлення строку, наполягаючи на тому, що позивач про порушене право дізнався лише 18 вересня 2018 року при отриманні поштового конверту з копіями постанови від 7 вересня 2018 року про стягання виконавчого збору та від 11 вересня 2018 рок про відкриття виконавчого провадження по стягненню виконавчого збору.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що об'єктивну можливість для захисту своїх прав у судовому порядку позивач набув лише після отримання копії оскаржуваної постанови.

Як свідчить копія накладної рекомендованих відправлень №14, відділення поштового зв'язку №2 13 вересня 2018 року отримало конверт з вищевказаними постановами. При цьому, ОСОБА_2 постанови були вручені 18 вересня 2018 року.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач дійсно дізнався 18 вересня 2018 року після отримання копій постанов головного державного виконавця Першого міського відділу Державної виконавчої служби міста Хмельницького, а до суду за захистом своїх прав позивач звернувся в межах строку, встановленого КАС України, а саме - 28 вересня 2018 року, що підтверджується відбитком штемпеля суду першої інстанції. Тобто позов подано до суду у встановлений чинним законодавством термін.

До вказаного висновку колегія суддів дійшла, серед іншого, використовуючи правові висновки Європейського суду з прав людини у рішенні по справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, де вказано, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Golder v.the United Kingdom" від 21.02.1975 p.), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати закону мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення "Guerin v. France" від 29.07.1998 p.) Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розрахувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час, такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення "Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" вказав, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження.

З тексту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо витікає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осі

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про повернення позовної заяви з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

За змістом частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Фірма "Хмельницькбуд" задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Фірма "Хмельницькбуд" до Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови скасувати.

Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 грудня 2018 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.