Справа № 755/12806/18
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 4-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач в серпні 2018 р. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 512950 від 02.08.2018 р. винесену поліцейським 4-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі. Визнати неправомірними дії поліцейського 4-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 по винесенню постанови ЕАВ № 512950 від 02.08.2018 р. Вимоги мотивує тим, що 17.08.2018 р. позивач поштою отримав постанову ЕАВ № 512950 від 02.08.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 02 серпня 2018 року поліцейським 4-ї роти 1-го батальйону БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області сержантом поліції ОСОБА_2 (надалі - відповідач) було винесено постанову ЕАВ № 512950 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1, 02.08.2018 року близько о 12 год. 40 хв. в с. Гора, вул. Бориспіль, 7, термінал Д, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4. ПДР - «Порушення вимог дорожніх знаків». Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки відповідач зупинив позивача 02.08.2018 року близько 12 год 40 хв. в с. Гора, вул. Бориспіль, 7, термінал Д та звинуватив його в тому, що він нібито здійснив зупинку в зоні дорожнього знаку 3.34. «Зупинку заборонено». Зупинку відповідачем було здійснено шляхом створення перешкоди руху автомобіля позивача іншим автомобілем, щодо якого відповідач вчиняв якісь дії. 02.08.2018 року близько 12 год. 45 хв., за тією ж адресою вул. Бориспіль, 7, термінал Д, але чомусь вже в с. Кийлів, відповідач виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач вказує, що справа про адміністративне правопорушення повинна була розглядатись за місцем його вчинення. Зазначає, що при винесенні постанови відповідачем було внесено до неї неправдиві дані: або про місце скоєння адміністративного правопорушення, або про місце розгляду справи. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач суттєво порушив прав позивача, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 р. у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, у встановлений законом строк надіслав відзив на позовну заяву в якій вважає твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Зазначає, що позивач під час розгляду справи повідомив поліцейському, що здійснив зупинку для того, щоб забрати пасажирів, які прилетіли. Факт правопорушення визнав, але вважав його незначним, оскільки увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Відповідач ознайомив позивача з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Скористатися будь-якими з прав позивач бажання не виявив. Окремо зазначив, щодо місця розгляду справ про адміністративні правопорушення, що згідно з положеннями КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху інспектором патрульної поліції не складається і саме інспектор, а не Управління патрульної поліції, уповноважений розглядати адміністративну справу та за результатами її розгляду виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Тому просить суд, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 512950 від 02.08.2018 р., позивач ОСОБА_1, 02.08.2018 року близько о 12 год. 40 хв. в с. Гора, вул. Бориспіль, 7, термінал Д, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п. 8.4. ПДР - «Порушення вимог дорожніх знаків». (а. с. 5-А)

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а. с. 5-А)

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Відповідно до Правил дорожнього руху, а саме дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» на який зупинився позивач ОСОБА_1 передбачає заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно п. 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи: заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Суд, бере до уваги те, що позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав той факт, що він дійсно здійснив зупинку на знак 3.34 «Зупинку заборонено» та ввімкнув аварійну світлову сигналізацію.

Таким чином, оскільки позивач не заперечує той факт, що він керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на знак 3.34 «Зупинку заборонено» дорожнього руху, то суд приходить до висновку, що оскаржена постанова щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесена відповідно до вимог цього Кодексу.

Крім того, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 1 ст.122 КУпАП.

Суд вважає, що поліцейський 4-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 512950 від 02 серпня 2018 р. винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що ним не порушувалися Правила дорожнього руху України, то суд вважає позов надуманим та необґрунтованим, а тому і підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 257, 258, 262, 263, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 4-ї роти 1-го батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року.

Суддя Н. О. Яровенко