Справа № 1240/2226/18
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2226/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання - Бутенко К.В.,

за участі

позивача - не прибув

представника відповідача Матусевича Р.М., дов. № 2637/111/28/01-2018 від 16.05.2018

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення військового збору та середнього грошового забезпечення за весь час затримки,-

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якій позивач просить:

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача середньоденне грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 30.11.2017 по 25.06.2018 на загальну суму 64540,53 грн,

- визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо стягнення з ОСОБА_2, військового збору в сумі 463,59 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги в сумі 30906,01 грн при звільнені зі служби.

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області незаконно стягнений з позивача військовий збір в сумі 463,59 грн при нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в сумі 30906,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до наказу від 28.11.2017 № 835 о/с, виданого Головним управлінням Національної поліції в Луганській області, старшого сержанта поліції, поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області ОСОБА_2, звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п.7 (за власним бажанням), з 30.11.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчислені, 23 роки, 07 місяців 07 днів, у пільговому обчислені: 30 років 01 місяців, 03 дні, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 10 років 10 місяців 08 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки. Однак в порушення вимог п. 10 "Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції", затвердженого наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 "У випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. Не отримавши після звільнення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся зі скаргою на дії відповідача.

Після чого 25.06.2018 позивачу нараховано одноразову грошову допомогу в сумі 30906,01 грн, але незаконно утримано з неї військовий збір в сумі 463,59 грн та виплачена 30442,42 грн. Позивач вважає, що дії та бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги в день звільнення позивача в подальшому стягнення з даної виплати військового збору, є протиправними суперечать чинному законодавству України.

Судом по справі здійснено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 30.07.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 15.08.2018 (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 15.08.2018 за клопотанням представника відповідача зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі № 808/928/16 (адміністративне провадження К/9901/11926/18) (арк.спр. 46).

Ухвалою суду від 12.12.2018 поновлено провадження у справі (арк.спр. 105).

Позивач у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності (арк.спр. 102).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (арк. спр. 51-59), у яких зазначив, що наказом МВС України № 1235 від 23.11.2016 затверджено «Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції». Пунктом 10 зазначеного порядку передбачено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенси (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати. При цьому, у зв'язку із захопленням адміністративної будівлі архіву ГУМВСУ у Луганській області незаконними озброєними формуваннями самопроголошеної «Луганської народної республіки» разом з усією наявною службовою документацію. При підготовці наказу про звільнення позивача, відповідно електронних обліків особового складу, встановлено, що ОСОБА_2 у період часу з 10.11.1995 по 22.01.2007 проходив службу на посадах атестованого складу УДСО при ГУМВСУ у Луганській області. У період часу з 22.01.2007 по 23.01.2007 відповідно до наказу УДСО від 01.02.2007 № 6, ОСОБА_2 був відряджений до УМВСУ Луганської області. Наказом УМВСУ у Луганській області від 23.01.2007 № 24, ОСОБА_2 призначений на посаду міліціонера роти окремого спеціального батальйону судової міліції «Грифон» при УМВСУ у Луганській області. У зв'язку з тим, що призначення на посаду ОСОБА_2 відбулося у зв'язку з переміщенням (переведенням) з іншого відомства підпорядкованого МВС України через звільнення, на час видання наказу УДСО від 01.02.2007 № 6 мав вислугу років більш ніж 10 років, а тому ще у 2007 році мав право на отримання ОГД передбачену п.10 Постанови, яка повинна була сплачуватись за рахунок коштів, передбачених на утримання УДСО при ГУМВСУ у Луганській області. У відповідача під час звільнення ОСОБА_2 були відсутні документи, а саме наказ про звільнення ОСОБА_2 з УДСО та грошовий атестат останнього, який повинен був виданий йому при звільненні з УДСО, які б підтверджували або спростовували факт отримання ОСОБА_2 ОГД передбачену п. 10 Постанови. З урахуванням вищезазначених обставин, з метою недопущення порушень норм передбачених ч. 5 ст. 9 Закону № 2262 та п. 10 Порядку, було прийнято рішення про видання наказу ГУНП в Луганській області № 835 о/с від 28.11.2017 про звільнення позивача, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби для її виплати складає 10 років 10 місяців 08 днів.

Пунктом 14 Постанови передбачено, що одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання.

В свою чергу наказом МВС України № 260 від 06.04.2016 затверджено «Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» (далі - Порядок № 260). Пунктом 23 Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер та премій установлених на день звільнення. Відповідач вважає, що одноразова грошова допомога при звільнені, яка передбачена пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова № 393) не входить до складу грошового забезпечення, а одноразова грошова допомога при звільненні яка передбачена пунктом 10 Постанови № 393, нараховується та сплачується відповідно до умов, встановлених Порядком № 260, за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті на утримання Національної поліції України. Крім того, відповідач зазначає, що пунктом 7 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення, тобто одноразова грошова допомога була виплачена позивачу в січні 2018 року при надходженні відокремленого додаткового фінансування на виплату одноразової грошової допомоги. Щодо стягнення військового збору у сумі 463,59 грн, відповідач зазначив, що відповідно до норм Податкового кодексу, тимчасово на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення в тому числі і працівників правоохоронних органів, на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції. Позивач на час виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні вже вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО, у зв'язку з чим втратив пільги з оподаткування військовим збором.

12.12.2018 представником відповідача подано до суду додаткові письмові пояснення у справі (арк. спр. 106-108), які судом до уваги не приймаються через ненадання доказів направлення їх копії позивачу.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 28.11.2017 продовжив службу в підрозділах Головного управління Національній поліції в Луганській області (арк.спр. 22).

Згідно довідки № А-11763 від 12.02.2018 в період з 01.09.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.11.2017 ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (арк.спр. 19).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28.11.2017 № 835 о/с звільнено зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_2 поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст. 77 ч. 1 .п. 7 (за власним бажанням), з 30.11.2017, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 23 роки 07 місяців 07 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 10 років 10 місяців 08 днів (арк.спр. 17, 63).

Наказом № 228 о/с від 25.05.2018 внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 28.11.2017 № 835 о/с в частині встановлення стажу служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби в поліції, вважати встановленим стажу служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільнені старшому сержанту поліції ОСОБА_2 поліцейському взводу № 1 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Луганській області - 23 роки 07 місяців 07 днів (арк.спр. 18, 73).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області від 12.07.2018 № 706/111/22-2018 одноразова грошова допомога при звільненні з ГУНП в Луганській області нарахована ОСОБА_2 25.06.2018 у розмірі 30906,01 грн, після відрахування військового збору у сумі 463,59 грн до видачі 30442,42 грн. (арк. спр. 35).

Відповідно до листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Луганській області від 10.08.2018 розрахунок при звільненні з ОСОБА_2 проведено 30 листопада 2017 року, а виплата грошової допомоги при звільненні проведена 22 грудня 2017 року. В червні 2018 року проведено перерахунок грошової допомоги при звільненні, оскільки наказом № 228о/с від 25.05.2018 внесено зміни в наказ № 835о/с від 28.11.2017 в частині встановлення стажу служби в поліції (арк. спр. 76).

Фактично донараховану суму грошової допомоги при звільненні ОСОБА_2 перераховано 25.06.2018, що підтверджено зведеною відомістю про зарахування коштів на картрахунки (арк. спр. 81).

Зазначені обставини не заперечуються учасниками справи.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", який набрав чинності 07.11.2015.

Частиною 1 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення. Розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно ч. 2 ст. 94 Закону України "Про Національну поліцію" порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано Постановою № 988 та наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, який набрав чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Порядок № 260).

Пунктом 1 Постанови № 988 установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 23 Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Статтею 51 Бюджетного кодексу України передбачено, що керівники бюджетних установ утримують численність працівників, військовослужбовців осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ кошторисах.

Аналогічна норма закріплена у пункті 7 Розділу І Порядку № 260 відповідно до якого грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 13 Розділу І Порядку № 260 виплата грошового забезпечення поліцейським здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з частиною четвертою статті 9 цього Закону виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

При цьому, пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова), передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейські, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Аналізуючи положення вказаних норм суд приходить до висновку, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, передбачена п. 10 Постанови КМУ № 393 та статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проводиться Національною поліцією України після звільнення особи зі служби.

При цьому, враховуючи, що одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не входить до складу грошового забезпечення поліцейських, діюче законодавство не містить приписів щодо обов'язкової сплати вказаної допомоги у день звільнення особи зі служби.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Однак, положення статей 116 та 117 КЗпП України є загальними нормами.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Таким чином, оскільки належна позивачу виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснюється Національною поліцією України, чинним законодавством не встановлено конкретних строків її виплати (одночасно з виплатою належних при звільненні сум), суд приходить до висновку про неможливість застосування до спірних відносин положень ст. 117 КЗпП України.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача середньоденного грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 30.11.2017 по 25.06.2018, оскільки відповідач не допускав затримки розрахунку з позивачем при звільненні останнього.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 820/1134/17.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо стягнення військового збору в розмірі 463,59 грн із суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України військовий збір встановлений тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1161 "Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором" установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Як зазначалось вище згідно довідки № А-11763 від 12.02.2018 в період з 01.09.2014 по 07.11.2015 та з 07.11.2015 по 30.11.2017 ОСОБА_2 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (арк.спр. 19).

Одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції фактично сплачена позивачу 25 червня 2018 року, коли він вже не брав безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції, а тому на нього не розповсюджувались пільги, встановлені підпунктом 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати військового збору.

Таким чином, виплачуючи ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу при звільненні з поліції у червні 2018 року відповідач як податковий агент зобов'язаний був утримати з нарахованої суми військовий збір у розмірах, встановлених Податковим кодексом України, а тому у задоволенні позовної вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо стягнення військового збору в розмірі 463,59 грн із суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби суд вважає за необхідне відмовити.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання дій та бездіяльності неправомірними, стягнення військового збору та середнього грошового забезпечення за весь час затримки відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України рішення складено у повному обсязі 13 грудня 2018 року.

Суддя Т.В. Смішлива