Справа № 125/1767/18
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2018 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хитрука В.М.

за участю секретаря Хода Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського СРПП №4 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 25.08.2018 р. він рухався автомобілем НОМЕР_1 з міста Вінниця в населений пункт Гончарівське Чернігівської обл. Автобус, яким він курував, був зупинений поліцейським. Відповідач склав постанову, якою наклав адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 340 грн., за керування автомобілем у якого на вітровому склі були тріщини в зоні роботи склоочисників. Вважаючи вказану постанову незаконною позивач ОСОБА_2 просив суд її скасувати з наступних підстав. Автомобіль, яким він керував, був зупинений безпідставно з порушенням закону України про Поліцію, оскільки ПДР він не порушував, додаткові предмети на склі не були встановлені, прикриття які погіршують прозорість та обмежують оглядовість не було нанесено. Очевидних ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, не було. Автомобіль пройшов ОТК, про що свідчить протокол серії АК № 652906 від 27.06.2018 р. та дійсний до 27.12.2018 року.

Положеннями ч.5ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності субєкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 08.11.2018 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву (частина сьома статті 262 КАС України).

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторони не подавали, а тому дану справу слід розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, що постановою серії НК №132076 від 25.08.2018 року поліцейським СРПП №4 ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_2 визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУПАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривні за те що він, по вул. Танкістів, 11 в с. Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області керував автомобілем марки «ТУР», державний номерний знак НОМЕР_2 у якого на вітровому склі були тріщини в зоні роботи склоочисників, чим порушив вимоги п.п.31.1 Правил дорожнього руху, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за наявність технічних несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація транспортного засобу забороняється

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов'язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно пп. «в» п. 31.4.7 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» визначають, що національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються безпосередньо чи шляхом посилання на них в інших документах. Національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, крім випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

ДСТУ 3649:2010 НАЦІОНАЛЬНИЙ СТАНДАРТ УКРАЇНИ КОЛІСНІ ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» поширюються на колісні транспортні засоби категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Як вбачається зі змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХМ 532815, автомобіль НОМЕР_1, яким керував Позивач, належить до категорії «D».

Згідно затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 08.05.1993 року № 340 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами категорія «D» означає транспортні засоби, призначені для перевезення пасажирів автобуси, в яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16.

Отже, положення ДСТУ 3649:2010 поширюються на транспортний засіб, яким керував Позивач.

Згідно п. 6.8.5 «Вимоги до інших елементів конструкції» ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі колісних транспортних засобів не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вимоги ГОСТ 5727-88 «Скло безпечне для наземного транспортного засобу. Загальні технічні умови» не допускають наявність тріщин завдовжки більш як 50 мм на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу. Наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу погіршують його прозорість.

Зі змісту наявних у матеріалах справи фотографій «Фото тріщин» вбачається, що на вітровому склі автомобіля НОМЕР_1 наявні декілька тріщин, у тому числі у зоні роботи склоочисників, довжиною більш ніж на 2/3 такого скла, що значно перевищує допустимі ГОСТ 5727-88 розміри тріщин. При цьому характер їх розміщення не дає підстав вважати, що вони утворилися під час одноразового стороннього впливу.

Приписи ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль НОМЕР_1, яким керував Позивач, здійснюючи перевезення пасажирів, рухався 25 серпня 2018 року по вул. Танкістів, 11 в с. Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області із тріщиною на вітровому склі в зоні роботи склоочисників, чим ОСОБА_1 порушив пп. «в» п. 31.4.7, п. 31.1 ПДР України та вимоги ДСТУ 3649-2010, що належним чином відображено в оскаржуваній постанові.

Винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадових інструкцій і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху.

Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи. Стягнення за адміністративне правопорушення накладено у межах, визначених санкцією ч.1 ст.121КУпАП.

Таким чином, оскільки підстави для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлені, в задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст.121, 222, 126,251,252,254,256,268,283 Кодексу України про адміністративні правопорушення статтями2,4-5,7-10,72-78,19,241-244,286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Чернігівського районного відділення поліції Чернігівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Чернігівській області сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії НК №132076 від 25.08.2018 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.12.2018року.

Суддя: