Справа № 2540/3093/18
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/3093/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
Д`яков В.І.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Кузьмишиної О.М., Кузьменка В.В.;
за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року (розглянута у порядку письмового провадження, м. Чернігів, дата складання повного тексту рішення 31 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року, ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі НОМЕР_3 , відповідач 2), в якому з урахуванням уточнень просить суд: визнати протиправним та скасувати пункт 1.16 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 від 30.05.2018 № 342 «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності посадових осіб, які винні у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів, за результатами проведеного аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_2 », відповідно до якого командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.02.2016 № 12, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 7050,00 грн.; стягнути з Військової частини на користь ОСОБА_1 незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків у сумі 7050 (сім тисяч п`ятдесят) грн.
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що пункт 1.16 оскаржуваного наказу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки у наказі не було зазначено, які саме дії умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна були вчинені позивачем. Також, наказ не містить і посилань на заподіяну позивачем шкоду, ступінь вини позивача, умови та причини, які сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року позовну заяву задоволено повністю.
Визнати протиправним та скасувати пункт 1.16 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) від 30.05.2018 № 342 «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності посадових осіб, які винні у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів, за результатами проведеного аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_2 », відповідно до якого командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ), призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.02.2016 № 12, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 7050,00 грн.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) незаконно утримане грошове забезпечення, стягнуте в рахунок відшкодування нанесених державі збитків у сумі 7050 (сім тисяч п`ятдесят) грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п.13 ст.10 КАС України, суд під час розгляду справи в судовому засіданні здійснює повне фіксування його перебігу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу, крім випадків, визначених цим Кодексом. Порядок такого фіксування встановлюється цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.229 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
За наявності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу проти здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою відеозаписувального технічного засобу таке фіксування здійснюється лише за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.2 ст.313 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, що наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) від 30.05.2018 № 342 «Про притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності посадових осіб, які винні у незаконному списанні пально-мастильних матеріалів, за результатами проведеного аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у Військовій частині НОМЕР_2 », а саме п. 1.16 командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 06.02.2016 № 12, притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 7050,00 грн. (а.с. 12-13).
30 липня 2018 року капітан ОСОБА_1 , після отримання довідки № 667 від 30.07.2018 року про утримання 20% від загального розміру грошового забезпечення, дізнався про те, що згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) № 342 від 30.05.2018 про притягнення до обмеженої відповідальності посадових осіб, які винні у незаконному списанні пально - мастильних матеріалів, за результатами проведення аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_2 , його було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розміру у розмірі 7050,00 грн (а.с. 17).
В червні та липні 2018 року військовою частиною НОМЕР_2 на виконання вказаного наказу з позивача було утримано 20% від його місячного грошового забезпечення.
Вважаючи, що при винесенні оскаржуваного наказу Військовою частиною НОМЕР_1 порушені права позивача, стосовно притягнення його до матеріальної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Колегія суддів зазначає, що порядок проведення службових розслідувань в Збройних Силах України регламентований вимогами Наказу Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року яким затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Так, відповідно до Розділу II п.2 Порядку визначено, що Службове розслідування не призначається:
у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг;
якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що командир наділений правом не призначати службове розслідування оскільки факт нестачі повністю підтверджено аудиторським звітом від 27.04.2018 року.
Окрім зазначеного, звертає увагу на п. 17 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» визначено що розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії ( на теперішній час у зв`язку з перейменуванням аудит) (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або суду командир військової частини видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми без проведення розслідування.
Аудит - перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб`єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб`єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів.
Відповідно до пояснень наданих аудитору начальником автомобільної служби майором ОСОБА_2 та начальником бронетанкової служби майором ОСОБА_3 аудитом встановлено, що всі дорожні листи 2015 -2017 років, які підтверджують законне списання пального відсутні, (вказані пояснення знаходяться в додатку №11 до довідки та зберігаються в Північно-східному територіальному управлінні аудиту).
Обов`язок здавати та складати дорожні листи покладено безпосередньо на позивача таким чином лише він може їх надати суду оскільки в військову частину він їх не надавав.
За таких умов твердження позивача щодо безпідставного притягнення його до обмеженої матеріальної відповідальності та невиконання вимог Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, а саме пункту щодо встановлення винних осіб за результатами службового розслідування, яке суперечить пункту 2 розділу II Порядку №608 не можна вважати обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню.
Також вказує на те, що наказом Міністра оборони України від 14.11.2012 № 753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України» (далі - наказ МОУ № 753) визначено права та обов`язки посадових (службових) осіб підконтрольних суб`єктів.
Відповідно до пункту 3.2 наказу МОУ № 753 керівники підконтрольних суб`єктів зобов`язані вживати невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень і недоліків, відшкодування збитків (шкоди), притягнення до відповідальності винних осіб та виконувати рекомендації, надані під час проведення та за результатами аудиторського завдання.
Зокрема, пунктом 3.3. наказу МОУ № 753 зазначено, що посадові (службові) особи підконтрольних суб`єктів, які не виконують законних вимог аудиторів або перешкоджають їм виконувати посадові (службові) обов`язки, притягуються до визначеної законом відповідальності.
Про такі факти керівник підрозділу Служби аудиту на підставі доповідної записки керівника аудиторської групи письмово інформує відповідний орган військового (господарського) управління або керівника, якому підпорядковується підконтрольний суб`єкт, для призначення службового (адміністративного) розслідування, застосування заходів впливу та притягнення винних осіб до в і дпов ід ально сті.
Оскільки, військова частина НОМЕР_2 перебуває в безпосередньому підпорядковані командування військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » командувачем оперативного командування було виконано вимоги наказу МОУ №753 за результатами рекомендацій аудиторського звіту щодо усунення недоліків, та притягнення до відповідальності винних у незаконному списанні ПММ посадових осіб, в даному випадку Позивача.
Таким чином, наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.05.2018 №342, відповідно до якого ОСОБА_1 , притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності видано на підставі результатів аудиторського звіту від 27.04.2018 № 234/1/31/16, проведеного Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту відповідно до вимог чинного законодавства, діючого на момент видання оскаржуваного наказу, а тому сам наказ прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо посилання позивача на те, що позивач стверджує про настання обмеженої матеріальної відповідальності військовослужбовців лише якщо командири своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна, колегія суддів зазначає наступне.
Так, колеія суддів зазнчає що зазначені посилання позивача є не обґрунтованими оскільки суперечать загальним принципам Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі.
Окрім зазначеного суд апеляційної інстанції вказує на те, що в оскаржуваному наказі не зазначено, які саме норми чинного законодавства було порушено позивачем.
Та звертає увагу на посилання військової частини НОМЕР_1 на те, що саме в пункті 1.16 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ) від 30.05.2018 №342 міститься перелік нормативно-правових актів, недбале виконання яких призвело до матеріальних збитків.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статут внутрішньої служби Збройних Сил України статтею 11 зобов`язує кожного військовослужбовця знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Статтею 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально- психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Також, колегія судів звертає увагу на те, що обов`язки які позивач повинен виконувати за посадою визначені ст. 112 Статут внутрішньої служби Збройних Сил України організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти (корабля), перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік.
Та, пунктом 6 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 04.06.2000 року № 1225 визначено, що облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності.
Порушення військовослужбовцем порядку обліку і збереження військового майна (ПММ), і як наслідок незаконного списання ПММ, яке було виявлено за результатами аудиторського звіту проведеного Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту за період з 06.05.2015 по 28.02.2018 є порушенням військовослужбовцем своїх (вищезгаданих) службових обов`язків і заподіяння державі матеріальних збитків, за яке згідно чинного законодавства передбачено покарання у вигляді притягнення до матеріальної відповідальності позивача, як винного у незаконному списанні ПММ.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що твердження позивача щодо незаконного його притягнення до матеріальної відповідальності слід вважати невмотивованим та безпідставним, оскільки збитки були виявлені аудиторським звітом за період з 06.05.2015 по 28.02.2018, а також підтверджено, що збитки виникли внаслідок недбалого виконання службових обов`язків та порушення норм Статутів Збройних Сил України і інших нормативно-правових актів.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку щодо задоволення позовних вимог, а тому постанова суду першої інстанції має бути скасована з постановленням нової про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 229, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задоволити.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року скасувати.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, стягнення коштів - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено 18 грудня 2018 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: О.М. Кузьмишина,

В.В. Кузьменко