Справа № 200/12781/18
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/621/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що позивача відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності, про що останнім винесено постанову за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме водій передав керування транспортним засобом ОСОБА_3, що не має посвідчення водія відповідної категорії. Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, тому позивач вважає винесену відповідачем постанову протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.08.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано.

01.11.2018 року від УПП в Дніпропетровській області ДПП надійшло клопотання про залучення їх третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог з боку відповідача, оскільки, має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника, клопотання про залишення позову без розгляду в частині вимог щодо визнання дій неправомірними та пояснення у справі.

Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, ст.175 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.7 ст.47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Окрім цього, відзив не надісланий на адресу позивача, отже наявне порушення вимог ст.ст.162, 175 КАС України, що тягне за собою повернення відзиву особі, яка його подала.

Згідно ч.4 ст. 159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Зі змісту заяви про залучення третьою особою вбачається, що представник УПП в Дніпропетровській області ДПП обґрунтовує заяву, як залучення Управління в якості співвідповідача, а в прохальній частині зазначає про залучення третьою особою. При цьому посилається на те, що Управління має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника.

Суд враховує, що позивачем заявлено позовні вимоги до належного відповідача та позивач клопотання про заміну відповідача або про залучення іншого не заявляв, майбутнє рішення суду не впливає на обсяг прав та обовязків Управління. Окрім цього, позивачем не предявлено позовних вимог до Управління, у звязку з чим, заяву про залучення співвідповідача належить відхилити.

01.11.2018 року до суду надійшов відзив на позов від інспектора УПП, в якому він посилається на те, що постанова складена за правилами спрощеного розгляду адміністративних правопорушень, що дозволяє складати постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності на місці вчинення адміністративного правопорушення, з фіксуванням процедури розгляду адміністративної справи на нагрудний відеореєстратор. При цьому зазначив, що запис розгляду адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, не зберігся у звязку із закінченням термінів зберігання відеозаписів. Тому надати докази у вигляді видеозапису не є можливим. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови ЕАА №482487 від 14.07.2018 року до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за те, що ОСОБА_4 14.07.2018 року о 06 год. 40 хв. за адресою: м. Дніпро, вул.Калинова, 72, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, д/н НОМЕР_1, передав керування ТЗ гр. ОСОБА_3, що не має посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 г Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У відповідності до п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, окрім іншого, - поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст.126 КУпАП відповідальність за ч.1 вказаної статті настає за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не пред'явили чи не передали для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, талона до нього, реєстраційних та інших документів, що підтверджують право користування чи розпорядження транспортним засобом, а у випадках, передбачених законодавством, належно оформленого дорожнього (маршрутного) листа або документів на вантаж, що перевозиться, ліцензійної картки на транспортний засіб, а так само поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До своїх письмових заперечень відповідачем не надано копії матеріалів справи, на підставі яких було постановлено рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Разом з тим, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено її права та обов'язки, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності. Також відповідачем не доведено наявність матеріалів справи про адміністративне правопорушення, про які відповідач зазначає в своїх письмових запереченнях.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Вказаній нормі Кодексу України про адміністративні правопорушення Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення в рішенні від 26.05.2015р. № 5-рп/2015.

Конституційний Суд України вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також у наведеному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що приписами ст.ст. 33, 245, 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

За приписами ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Разом з тим, відповідач всупереч положенням ч. 1 ст. 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу позивача.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з цим, відповідачем будь-яких доказів того, що постанова про притягнення ОСОБА_5 винесена з дотриманням процедури розгляду справ про адміністративні правопорушення, окрім письмових заперечень, суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 2 ст. 162 КАС України адміністративному суду надано повноваження щодо прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, провадження підлягає закриттю.

Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 90, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії ЕАА №482487 від 14 липня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження по справі закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.