Справа № 216/2690/17(2-а/216/49/18)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

11 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 216/2690/17(2-а/216/49/18)

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти №3 батальону №2 управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Павловця Миколи Івановича на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2018 року (суддя суду 1 інстанції Биканов І.Р.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальону №2 управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Павловця Миколи Івановича, третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №3 батальону №2 управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Павловця М. І., в якому просив скасувати постанову серії АР №772950 по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за частиною 2 статті 122 КУпАП.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що винесена відповідачем оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимог законодавства і підлягає скасуванню. Вказує на те, що одразу після зупинки інспектором автомобіля позивача, він, заперечуючи факт порушення ним Правил дорожнього руху, вимагав надати докази вчинення ним правопорушення (відео фіксацію процесу дорожнього руху), дана вимога була проігнорована інспектором та жодного доказу порушення позивачем ПДР не надано.

Позивач вказує, що ним не було порушено п.п. 8.7.3 «е» ПДР України, а відтак відсутній склад правопорушення, тому вважає дії відповідача протиправними та просить скасувати оскаржувану постанову.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії АР №772950 від 06.06.2017 року інспектора роти №3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Павловця Миколи Івановича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час патрулювання інспектора був помічений транспортний засіб яким керував позивач, що проїхав перехрестя вулиць на заборонений червиний сигнал світлофора. Після чого вищевказаний транспортний засіб був зупинений з дотриманням вимог ПДР.

Стверджує, що з метою припинення вказаного правопорушення відповідачем було законно застосовано до позивача адміністративне стягнення.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 06.06.2017 року постановою інспектора роти №3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Павловця Миколи Івановича до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. (а.с. 5)

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, транспортний засіб, яким керував позивач, проїхав перехрестя вулиць Старовокзальна та Шимановського на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 (е) ПДР України.

Відповідно до пункту 8.7.3 (е) ПДР України, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Згідно з частиною 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом досліджено відеозапис наданий відповідачем на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, проте вказаний відеозапис не відображає факту порушення ОСОБА_1 пункту 8.7.3 (е) ПДР України, натомість вказаним відеозаписом зафіксовано факт зупинки транспортного засобу, яким керував позивач та факт складання інспектором оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказу, яким би було зафіксовано та підтверджено порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та наявності встановлених законодавством підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальону №2 управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Павловця Миколи Івановича - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили 11.12.2018 та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 11.12.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя І.Ю. Добродняк