Справа № 211/3221/18(2-а/211/127/18)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 211/3221/18(2-а/211/127/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2018 року(головуючий суддя - Сарат Н.О.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Горб Владислава Олександровича

третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Горб Владислава Олександровича (далі - Відповідач), третя особа Управління патрульної поліції в м. Кривий Ріг Департаменту патрульної поліції, в якому просив:

- визнати протиправними дії старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Горб Владислава Олександровича щодо накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху на ОСОБА_1;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 241410 від 26.06.2018 року винесену старшим інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Дніпропетровській області Горб Владиславом Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що 26.06.2018 року старший інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Горб Владислав Олександрович виніс постанову АР № 241410 від 26.06.2018 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки зміст постанови не відповідає дійсним обставинам справи, зокрема відсутні докази керування ОСОБА_1 несправним транспортним засобом. У зв'язку із зазначеним Позивач просив скасувати постанову серії АР № 241410.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу 27 вересня 2018 року у справі №211/3221/18(2-а/211/127/18) адміністративний позов ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Горб Владислава Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено (а.с. 45-46).

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови, оскільки вина Позивача по порушенню Правил дорожнього руху нічим не підтверджується.

Департамент патрульної поліції не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 26 червня 2018 року Відповідачем винесено постанову серії АР №241410 про притягнення до адміністративної відповідальності Позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, у зв'язку з порушенням п. 31.4.4 та 31.4.7 ПДР України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що ОСОБА_1 26.06.2018 року керував т/з Рута 22 у м. Кривому Розі по вул. Серафімовича, державний номер НОМЕР_1, який використовується для перевезення пасажирів з непрацюючими склоомивачами, відсутньою ручкою відкривання аварійного виходу та відсутнім ременем безпеки.

Оскарження правомірності винесеного суб'єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 26 червня 2018 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 року № 2747-IV, Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X, Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353-XII, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV, Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України "Про Правила дорожнього руху" від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Водночас Відповідачем не було надано суду жодних передбачених статтею 251 КУпАП видів доказів на підтвердження правомірності ухваленої відносно Позивача постанови та на спростування викладених у позові доводів. Такі докази не були додані й до ухваленої постанови.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів також бере до уваги той факт, що постанова АР №241410 від 26.06.2018 року не містить зазначення про докази, які стали підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, що мають бути зазначені в п. 8 Постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, невірно застосував норми процесуального права в частині визнання протиправними дій Відповідача та в частині не закриття провадження відносно Позивача, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні резолютивної частини.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За приписами ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2018 року у справі №211/3221/18(2-а/211/127/18) - змінити шляхом доповнення резолютивної частини рішення абзацом наступного змісту: «Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити».

Скасувати рішення в частині визнання неправомірними дій старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Горб Владислава Олександровича щодо складання постанови від 26.06.2018 року серії АР №241410 про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1, та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

В решті рішення Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг від 27 вересня 2018 року у справі №211/3221/18(2-а/211/127/18) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова