Справа № 165/2206/18
Суддя: Ушаков М. М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/2206/18
Провадження № 2-а/165/90/18
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням

судді Ушакова М.М.,

з участю секретаря Лубаєвської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження в залі суду в м.Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №2 в Луганській області рядового поліції Галкіна Олександра Геннадійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

31 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 в Луганській області рядового поліції Галкіна О.Г. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою серії ВР №214114 від 27.08.2018 року, винесеною винесеною поліцейським роти №2 в Луганській області, рядовим поліції Галкіним Олександром Геннадійовичем його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а саме що він 27.08.2018 року керуючи транспортним засобом автомобілем марки "SKODA OCTAVIA", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Ковель-Ягодин рухався в крайній лівій смузі на дорозі з трьома смугами в одному напрямку, чим порушив п.п. 11.2. та 11.5. ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Позивач вважає вказану постанову такою, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону оскільки при розгляді даної справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Позивач вказує, що він 27 серпня 2018 року рухався транспортним засобом марки "SKODA OCTAVIA", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Ковель-Ягодин в середній смузі руху по дорозі з трьома смугами руху в напрямку Ягодин-Шацьк, попереду нього на відстані 300-400 м. знаходився пост поліції, попереду нього з повороту справа за постом поліції на відстані близько 700 метрів від нього виїхав на його смугу руху інший легковий транспортний засіб сірого кольору, з метою об'їзду та випередження даного транспортного засобу він виїхав на крайню ліву смугу дороги, маючи намір здійснити об'їзд даного транспортного засобу та його випередження, однак був зупинений працівником поліції, який пояснив, що причиною зупинки є порушення ним ПДР, а саме те, що він рухався по крайній лівій смузі дороги з декількома смугами руху. Позивач зазначає, що заперечив даний факт, вказавши, що здійснив виїзд на крайню ліву смугу, оскільки мав намір здійснити об'їзд та випередження іншого транспортного засобу, який виїхав з повороту на його смугу руху за постом працівників поліції. Також вказує, що попросив поліцейських надати будь-які докази, які підтверджують вчинення ним даного адміністративного правопорушення, поліцейський не зміг надати будь-яких доказів, з яких би вбачалося що він порушив правила дорожнього руху, а потім взагалі зазначив, що він йому нічого надавати не зобов'язаний. Позивач посилається на те, що під час руху діяв згідно положень пунктів 11.2. та 11.5 ПДР України, а саме здійснив виїзд на крайню ліву смугу руху на дорозі, які має дві і більше смуги для руху в одному напрямку з метою об'їзду та випередження іншого транспортного засобу. Крім того вказав, що при складанні постанови йому не було належним чином роз'яснено його прав, після винесення постанови її зміст не був йому поліцейським оголошений. За таких обставин, позивач звернувся до суду, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. пусправі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №214114 від 27.08.2018 рокута закрити провадження у даній справі.

До проведення судового засідання позивач ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач поліцейський Галкін О.Г. в судове засідання не з'явився, належний чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Від його представника надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що представник відповідача Моніч Т.М. просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського батальйону УПП у Луганській області ДПП Галкіна О.Г.про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити повністю.

За таких обставин суд розглянув позов у передбаченому ч.3 ст.194 КАС України порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №214114 від 27.08.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 27.08.2018 року о 17:00 год. керуючи транспортним засобом автомобілем марки "SKODA OCTAVIA", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Київ - Ковель - Ягодин рухався в крайній лівій смузі на дорозі з трьома смугами в одному напрямку, чим порушив п.п. 11.2. та 11.5. ПДР України чим скоїв правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за що до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 гривень (а.с.4).

Згідно із ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку відповідачем при винесені постанови не було заслухано і враховано пояснень позивача, тому виникає сумнів щодо об'єктивності та правомірності винесеної щодо позивача постанови.

Відповідно до ч. 1,3,4, ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Як зазначено в ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право знайомитись із матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

Відповідно до ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що поліцейський Галкін О.Г. приймаючи рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КпАП України, не прийняв до уваги вимоги ст.268 КУпАП та не з'ясував всіх фактичних обставин справи, чим порушив права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Позивач заперечує свою причетність до вчинення даного правопорушення. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів, які б вказували на доведеність вини позивача.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності дій суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач - поліцейський роти №2 в Луганській області рядовий поліції Галкін Олександр Геннадійович, який є суб'єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів, які підтверджували б правомірність винесеної постанови з приводу притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та наявність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. При цьому відповідачем не було надано суду жодних заперечень та доказів на спростування позовних вимог позивача.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, наданого суду, судом встановлено, що на першому відео під назвою знято дорогу яка має дві смуги руху в одному напрямку та в тому місці де проводилася зйомка працівником поліції є додаткова смуга руху для здійснення повороту на право на якій нанесено розмітку 1.18, яка вказує на напрямок руху транспортних засобів прямо та праворуч.

З даного відеозапису вбачається, що на початку зйомки в крайній лівій смузі руху (не враховуючи додаткову смугу для руху прямо тоа здійснення повороту направо) рухається вантажний мікроавтобус світлого кольору, який проїхав пост поліцейських на 8 секунді відеозапису. Зупиняти автомобіль позивача ОСОБА_1 працівник поліції розпочав на 20 секунді відео, хоча рух для здійснення зупинки даного автомобіля розпочав ще на 15 секунді відео.

Таким чином з даного відеозапису судом встановлено, що час між проїздом транспортних засобів, а саме між проїздом вантажного мікроавтобуса, що рухався попереду автомобіля позивача ОСОБА_1 та автомобілем позивача ОСОБА_1 становить лише 12 секунд.

Відповідно до п. 11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Враховуючи, що крайня права смуга для руху прямо (не рахуючи крайньої правої смуги для руху прямо та здійснення повороту праворуч) була зайнята, оскільки по ній рухався вантажний мікроавтобус, а час між рухом даного вантажного мікроавтобуса та автомобіля позивача повз пост поліції становив лише 12 секунд суд вважає, що відстань між даними транспортними засобами була не значною, а тому суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 діяв згідно положень пунктів 11.2. та 11.5 ПДР України, а саме здійснив виїзд на крайню ліву смугу руху на дорозі, які має дві і більше смуги для руху в одному напрямку з метою об'їзду та випередження іншого транспортного засобу, а саме мікроавтобуса, який їхав попереду нього в крайній правій смузі (не рахуючи правої смуги для руху прямо та здійснення повороту праворуч на не значній відстані).

Таким чином суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України.

Крім того, наданий відповідачем суду відеозапис складається з трьох різних частин, тобто не є безперервним і даний відеозапис не відображає дану подію як безперервно зафіксований процес.

Другий відеозапис з назвою та розпочинається з того моменту, коли поліцейський стоїть біля зупиненого автомобіля з боку зі сторони водія, а третій відеозапис з назвою здійснюється позаду автомобіля. З даних відеозаписів та не можливо встановити, чи це є той автомобіль, який було зупинено працівником на першому відео, оскільки відеозаписи здійснюється з боку та ззаду автомобіля без фіксування реєстраційного номеру автомобіля.

Тобто суд позбавлений можливості встановити чи на даних відеозаписах зафіксовано одну подію, чи різні, і чи особа, щодо якої виноситься поліцейським постанова притягується до адміністративної відповідальності за те правопорушення, яке було зафіксоване на іншій частині відеозапису, чи за будь-яке інше.

За таких обставин твердження позивача про незаконність винесеного відповідачем рішення заслуговують на увагу.

Отже, з врахуванням проаналізованих доказів і відповідних норм законодавства суд приходить до висновку, що наявність складу правопорушення в діях позивача достатніми і допустимими доказами не доведена.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що не враховано всіх фактичних обставин справи і вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати вищезазначену постанову, і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст.ст. 3, 9, 72, 73, 77, 19, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №214114 від 27 серпня 2018 року винесену поліцейським роти №2 в Луганській області рядовим поліції Галкіним Олександром Геннадійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді 425,00 гривень штрафу, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії через Нововолинський міський суд Волинської області.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.М. Ушаков