Справа № 725/5030/18
Суддя: Федіна А. В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/5030/18
Номер провадження 2-а/725/166/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

та представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4, третя особа Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 14.09.2018 року ним отримано по пошті копію постанови про накладення адміністративного стягнення №275619 від 10.09.2018 року відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по факту порушення 10.09.2018 року вимог п. 2.1а, 15.1 ПДР України.

Вказував на те, що вимоги п. 15.1 ПДР України він не порушував, оскільки заїзд, де він припаркував свій транспортний засіб не являється проїжджою частиною в розумінні п. 1.10 ПДР України та закінчується тупиком. Зазначав, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та за його домоволодінням знаходиться будинок його сусіда - ОСОБА_5 та між ними склалась практика, що кожен ставить свій автомобіль біля свого подвіря, проте ширина заїзду не є достатньою для того щоб розминулись два автомобілі, а тому вони телефонують один одному для того щоб усунути перешкоди в проїзді. У звязку з тим, що між ним та сусідом виникли неприязні стосунки, останній викликав працівників поліції, які безпідставно прийшли до висновку про порушення ним вимог п. 15.1 ПДР України.

Також, зазначав що на вимогу працівників поліції він предявив реєстраційні документи на автомобіль та посвідчення водія, однак відмовився надавати такі документи в руки поліцейських на підставі чого останні прийшли до необґрунтованого висновку про порушення ним вимог п. 2.1а ПДР України. Крім того вважає, що його дії не утворюють склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП також у звязку з тим, що поліцейськими не доведено належними та допустимими доказами факт керуванням ним транспортним засобом у час та місці вказаних у постанові та не вручено копію протоколу про адміністративне правопорушення.

Вважає, що поліцейський роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4 порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, а також не забезпечив дотримання його прав передбачених ст. 268 КУпАП при розгляді справи та винесені оскаржуваної постанови.

На підставі вище викладеного, посилаючись, посилаючись на норми процесуального права, вимоги ПДР України, просив визнати протиправними дії поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4 щодо розгляду справи відносно ОСОБА_2 на місці винесення постанови про адміністративне правопорушення від 10.09.2008 року в м.Чернівці по вул. Турецькій, 24; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №275619 від 10.09.2018 року, винесену поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ст. КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю події та складу правопорушення.

В судовому засіданні позивача та його представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у ній. Вказували на те, що заїзд, де знаходився автомобіль позивача не є проїжджою частиною, в кінці дороги знаходиться одне домоволодіння та тупик, а тому будь-яких перешкод автомобіль позивача не створював, а посвідчення водія на вимогу поліцейського ОСОБА_2 предявив, проте законодавством не передбачено обовязку надавати таке посвідчення працівнику поліції особисто в руки, крім того ОСОБА_2 не був зупинений під час керування транспортним засобом. Наведені обставини, а також процесуальні порушення допущені піж час розгляду відповідачем справи та винесення постанови, вважають підставами для скасування постанови та закриття провадження у справі згідно вимог п.1, ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На вказану позовну заяву надійшов відзив Управління патрульної поліції у Чернівецькій області, яке залучене до участі у справі в якості третьої особи. Згідно тексту відзиву, УПП в Чернівецькій області позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає та в обґрунтування правомірності дій поліцейського роти №1 ОСОБА_4 посилається на наступне.

Так, 10.09.2018 року відповідачем під час патрулювання було отримано виклик по факту того, що транспортний засіб позивача в м. Чернівці по вул. Турецькій, 24/3 перекриває виїзд з прилеглої території та суттєво перешкоджає дорожньому руху. Прибувши на місце події поліцейський звернувся до позивача, який виявився водієм вказаного транспортного засобу, з вимогою предявити документи перелічені в п. 2.1 ПДР України, на що останній відповів відмовою, тим самим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Також вказував на наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки він здійснив стоянку таким чином, що заблокував виїзд для інших мешканців вулиці та будь-яких виключень з вимог п. 15,9и), 15.10а) на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх вимог законодавством не передбачено. Також, зазначив, що Крім того, вказував на те, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, дотримався вимог КУпАП щодо провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та правомірно наклав на позивача адміністративне стягнення.

Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись судом про час та місце розгляду справи ,про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, фотокопії місця події, переглянувши відеозапис наданий працівниками поліції вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що 10.09.2018 року роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4. винесено постанову серії ВР №275619 відповідно до якої на ОСОБА_2 за вчинення правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 122 КУпАП на підставі ст. 36 КУпАП остаточно накладено адміністративне стягнення у вияглід штрафу в розмірі 510 грн.

Диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Частиною першою ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 10.09.2018 року о 21 год. 30 хв. в м. Чернівці по вул. Турецькій, 24 водій ОСОБА_2 здійснив стоянку транспортного засобу у місці виїзду з прилеглої території чим унеможливив проїзд інших транспортних засобів та під час перевірки документів водій не предявив посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1а) ПДР України.

У відповідності до вимог ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно п.п.8, 11 частині 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліції», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Таким чином, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до вимог п. 15.10 ПДР України, стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства.

З системного аналізу положень п. 15.10 ПДР України вбачається, що законодавець не повязує заборону стоянки з визначенням дороги як проїжджою частини, при цьому стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів.

Так, як вбачається з наданих позивачем для огляду в судовому засіданні фотокопій місця події, а також наданого працівниками поліції відеозапису, позивач здійснив стоянку у місці, де неможливий зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, тим самим створив перешкоди проїзду інших транспортних засобів, зокрема транспортного засобу осіб, які проживають в будинку по сусідству, що стало підставою для їх звернення в правоохоронні органи.

Наведені обставини беззаперечно вказують на наявність у діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Також, зпереглянутого відеозапису обставин подій, які мали місце 10.09.2018 року та відображені в оскаржуваній постанові вбачається, що працівник поліції неодноразово висував вимогу позивач предявити документи передбачені п. 2.1 ПДР України, в тому числі посвідчення водія. На численні вимоги працівника поліції позивач належним чином не реагував та лише через певний проміжок часу, знаходячись у дворі будинку, за високою брамою з решіткою, останній, показав посвідчення водія через решітку брами, проте вставновити належність такого посвідчення саме позивачу крізь браму решітки за кілька секунд не представлялось можливим.

У відповідності до вимог п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Оскільки, позивач порушив ПДР України, зокрема здійснив стоянку з порушенням вимог ПДР України, унеможлививши проїзд інших транспортних засобів, поліцейський відповідно до п.2 ч.1 ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію", п.2.4 ПДР України мав підставу вимагати у водія пред'явити документи передбачені п. 2.1. ПДР України, однак позивач на неодноразово вимогу посвідчення водія не предявив, а лише показав його крізь решітку воріт.

Отже, відповідач, вбачаючи у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126, ч. 3 ст. 122 КУпАП, правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, керуючись ст.ст. 278, 279, 283, 284 та застосувавши вимоги ст.. 36 КУпАП наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в межах санкції статті за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У статті 222 КУпАП зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Також відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 283 КУпАП закріплено вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення зазначено,де повинні міститися: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З системного аналізу вище вказаних норм законодавства вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

За наслідками судового розгляду даного спору судом не встановлено будь-яких процесуальних порушень з боку відповідача при розгляді ним справи про адміністративне правопорушення та винесені оскаржуваної постанови. Крім того, відповідач правомірно виніс постанову на місці вчинення правопорушення.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 36, 122, 126, 222, 283, 284 КУпАП , ст.ст. 2, 5-10, 14, 72-79, 90, 94, 241-246, 250, 251, 255, 293, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до поліцейського роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_4, третя особа Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування рішення субєкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення виготовлений 12 грудня 2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна