Справа № 0940/2015/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2018 р. справа № 0940/2015/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагропроект», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – приватне акціонерне товариство «Компанія Райз», до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – компанія «NIBULON S.A.», про визнання протиправними дій державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Спецагропроект» (далі – позивач, ТзОВ «Спецагропроект») звернулося в суд з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій державного виконавця щодо направлення Запиту №55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018 в межах виконавчого провадження №55583162.

Позов мотивовано тим, що станом на дату направлення оскарженого запиту державного виконавця вмотивована постанова державного виконавця про залучення ТзОВ «Спецагропроект» для участі у виконавчих діях не виносилась, а відтак позивач не відноситься до учасників виконавчого провадження, та відповідно, не набув обов’язків передбачених Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вказує, що запитування державним виконавцем від посадових осіб ТзОВ «Спецагропроект» інформації та документів про дебіторську заборгованість боржника у виконавчому провадженні, її розмір та причини виникнення не передбачено Законом, а такі дії державного виконавця розцінюються як незаконні. Також позивачем відмічається, що відповідач виходить за межі своїх повноважень, вимагаючи відомості, які мали місце до відкриття виконавчого провадження №55583162 та тим самим втручається у господарські відносини позивача. Державним виконавцем неодноразово порушуються вимоги законодавства, про що свідчать судові рішення, якими визнано протиправність аналогічних виконавчих дій відносно інших юридичних осіб. Позивач вважає, що національним законодавством не наділено державного виконавця дискреційними повноваженнями та державний виконавець зобов’язаний діяти виключно в межах норм визначених законом, вихід за такі межі не допускається.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

12.11.2018 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 07.11.2018 за №55583162/20.1-4/23, із змісту якого слідує, що відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову та відмічає, що станом на 03.09.2018 в порядку, передбаченому ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець отримав від Державної фіскальної служби України і від стягувача у виконавчому провадженні №55583162 інформацію, яка свідчила про можливе виникнення і існування у позивача дебіторської заборгованості перед боржником, але не отримав документального підтвердження такої інформації ні від органів доходів і зборів, ні від боржника, що викликало у державного виконавця потребу у виявленні дебіторської заборгованості боржника з використанням процесуальних прав і повноважень, передбачених ст. ст. 13, 18, 53 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на вказані обставини, відповідач обґрунтовано надіслав позивачеві запит державного виконавця від 03.09.2018 за №55583162/20.1-4/23 щодо надання відомостей про належне боржнику майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати боржнику та довідку про стан заборгованості позивача перед боржником, письмові пояснення щодо підстав і строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів. Таким чином, направляючи позивачеві запит державного виконавця від 03.09.2018 за №55583162/20.1-4/23, відповідач діяв в межах наданих законом повноважень. Просив суд у задоволенні позову відмовити. У вказаному відзиві відповідач, серед іншого, просить суд залучити до участі у даній справі компанію «NIBULON S.A.» та приватне акціонерне товариство «Компанія Райз» як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимоги щодо предмету спору (а.с. 18-21).

Також 15.11.2018 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява від компанії «NIBULON S.A.» про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, мотивована тим, що рішення у даній справі безпосередньо вплине на її права та законні інтереси (а.с. 78-80).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.11.2018 залучено компанію «NIBULON S.A.» до участі в справі №0940/2015/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача та приватне акціонерне товариство «Компанія Райз» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Також для повного та об'єктивного розгляду даної адміністративної справи ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 залучено до участі в справі №0940/2015/18 Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України як другого відповідача.

29.11.2018 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – компанія «NIBULON S.A.» подала пояснення, в яких представник компанії «NIBULON S.A.» заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що спірні правовідносини між сторонами у даній справі виникли у зв’язку з реалізацією відповідачем владних повноважень у виконавчому провадженні ВП №55583162 з примусового виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц від 28.12.2017, виданого Святошинським районним судом міста Києва на виконання ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017, за яким «NIBULON S.A.» (резидент Швейцарської конфедерації) є стягувачем, а ПАТ «Компанія «Райз» – боржником. Вказує, що оскаржуваний позивачем запит про надання інформації від 03.09.2018 №55583162/20.1-4/23 направлявся позивачу з метою захисту інтересів стягувача у виконавчому провадженні ВП №55583162 – «NIBULON S.A.» та встановлення майнового стану боржника у вказаному виконавчому провадженні – ПАТ «Компанія «Райз». Зазначив, що від надання запитуваної державним виконавцем інформації напряму залежить подальше виконання виконавчого листа №759/16206/14-ц від 28.12.2017, виданого Святошинським районним судом міста Києва на виконання ухвали апеляційного суду міста Києва від 06.12.2017, оскільки може надати можливість державному виконавцю в порядку ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» звернути стягнення на майно/кошти ПАТ «Компанії «Райз», які перебувають у позивача. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 106-110).

07.12.2018 від другого відповідача – Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив №55583162/20.1-4/23 від 03.12.2018 (а.с. 138-141), зміст якого аналогічний відзиву від 07.11.2018 за №55583162/20.1-4/23 (а.с. 18-21).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

У провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №759/16206/14-ц, виданий 28.12.2017, боржником в якому є приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз» (попереднє найменування – публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз») (), а стягувачем – юридична особа «NIBULON S.A.», яка є резидентом Швейцарської Конфедерації, що підтверджується постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2018 (а.с. 23).

Пунктом 2 постанови державного виконавця від 22.01.2018 про відкриття виконавчого провадження ВП №55583162 державний виконавець зобов’язав ПАТ «Компанія «Райз» – боржника у вказаному виконавчому провадженні подати декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Однак, боржник у вказаному вище виконавчому провадженні обов’язок з подання декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших, за формою, встановленою Міністерством юстиції України, покладений на нього п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не виконав, вказану декларацію не надав.

На виконання наданих законом повноважень державний виконавець звернувся із запитом державного виконавця від 23.01.2018 за №55583162/20.1-4/23 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (а.с. 24) та з вимогою державного виконавця від 13.07.2018 за №55583162/20.1-4/23 про надання інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості боржника в розрізі платників податків-дебіторів, а також підтверджуючих документів до Державної фіскальної служби України (а.с. 32) та до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (а.с. 33).

Листом від 07.03.2018 за №2584/9/28-10-41-08-06 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України надав відповідь про відсутність інформації про наявність і розмір дебіторської заборгованості боржника в розмірі платників податків – дебіторів (а.с. 35).

Листом від 17.07.2018 за №12601/15/99-99-12-03-06-16 Державна фіскальна служба України повідомила відповідача про те, що згідно з даними обліково-звітної інформаційної системи органів ДФС ПрАТ «Компанія «Райз» подало останню фінансову звітність за результатами фінансово-господарської діяльності першого кварталу 2018 року, а саме форму №1 «Баланс», що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 за №73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимог до фінансової звітності», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №33369/22868, де відображено на кінець звітного періоду суму у рядку 1040 «Довгострокова дебіторська заборгованість» – 10 000 тис. грн., рядку 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» – 164 912 тис. грн., рядку 1130 «Дебіторська заборгованість за розрахунками за виданими авансами» – 482 355 тис. грн., рядку 1135 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом» – 27 445 тис. грн., рядку 1136 «Дебіторська заборгованість за розрахунками у тому числі з податку на прибуток» – 16 614 тис. грн., рядку 1140 «Дебіторська заборгованість за розрахунками з нарахованих доходів» – 1 904 тис. грн., рядку 1145 «Дебіторська заборгованість за розрахунками із внутрішніх розрахунків» – 14 815 209 тис. грн., рядку 1155 «Інша поточна дебіторська заборгованість» – 2 022 411 тис грн. (а.с. 36).

Листом від 20.07.2018 за №8680/9/28-10-41/08-06 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України надав відповідачеві витяг з Єдиного реєстру податкових накладних стосовно податкових накладних, виданих і отриманих боржником – ПАТ «Компанія «Райз» (в подальшому – ПрАТ «Компанія «Райз») впродовж 2014-2018 років, на підставі якого Державним виконавцем встановлено, що в період з 2014 по 2018 рік ПАТ «Компанія «Райз» реалізувало позивачеві товарів (робіт, послуг) на загальну суму 9 970 296,25грн.

Клопотанням від 03.09.2018 компанія «NIBULON S.A.» як стягувач у виконавчому провадженні ВП №55583162 звернулась до відповідача з клопотанням про надсилання позивачеві запиту державного виконавця в порядку, передбаченому ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 38-45).

Враховуючи вищевказані обставини та той факт, що позивач, ймовірно, може бути дебітором боржника, відповідач надіслав позивачеві запит державного виконавця від 03.09.2018 за №55583162/20.1-4/23 щодо надання відомостей про належне боржнику майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які позивач повинен передати боржнику та довідку про стан заборгованості позивача боржником, письмові пояснення щодо підстав строків її виникнення та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів (а.с. 9-12).

Позивач, вважаючи вказані дії державного виконавця протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від від 02.06.2016 за №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин 1-2 статті 14 Закону №1404-VIII, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Частиною 4 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з частиною 5 статті 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону №1404-VIII, розшук боржника – юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Так, у відповідності до пункту 6 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі – Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 9 розділу I Інструкції, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов'язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв'язку або вручається виконавцем особі, яка зобов'язана вчинити дії.

Відповідно до пункту 11 розділу І Інструкції, запит виконавця є письмовим документом, який є обов’язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

Таким чином, як запит, так і вимога державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення, а тому відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказану вимогу, діяв з метою розшуку майна боржника на виконання вимог статті 18 Закону №1404-VIII.

Статтею 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Отже, державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати у таких осіб відповідні відомості про майно боржника.

Водночас, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством України не встановлено жодних обмежень періодів, за які може бути витребувана відповідна інформація.

З матеріалів справи слідує, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017, боржником за яким є приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз» (попереднє найменування – публічне акціонерне товариство «Компанія «Райз») (), а стягувачем – юридична особа «NIBULON S.A.», яка є резидентом Швейцарської Конфедерації.

При цьому, суд зазначає, що незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII звернутись до нього з вимогою щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Оскільки, предметом вимоги відповідача було витребування інформації щодо наявності у позивача майна чи коштів, які належать ПрАТ «Компанія «Райз» та довідки про стан заборгованості позивача перед ПрАТ «Компанія «Райз», яке є боржником у виконавчому провадженні за №55583162, суд вважає, що державний виконавець мав право надіслати позивачу вимогу від 03.09.2018 та витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагропроект» відповідні відомості згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання позивача на те, що ТзОВ «Спецагропроект» не зобов’язане надавати відповідь на вимогу, а відповідач не мав права витребовувати від нього вищевказану інформацію, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалось, пункт 3 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII надає державному виконавцю повноваження на вчинення таких дій без жодних умов чи обмежень та відповідач вимагав надати інформацію, яка стосується виключно ПрАТ «Компанія «Райз», що виключає втручання у господарську діяльність позивача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частинами 1-2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що оскаржувані дії державного виконавця вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при відмові у задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагропроект» (вул. Промислова, 29, м. Івано-Франківськ, 76018, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – приватне акціонерне товариство «Компанія Райз» (вул. Катерини Білокур, 5/17, м. Київ, 01014, ), до відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – компанія «NIBULON S.A.» (ідентифікаційний номер (ІDE): СНЕ-113.061.425-VAT, 49 Avenue de la Gare, Case postale 2067, CH-2001 Neuchhatel, Switzerland; адреса для листування: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-б), про визнання протиправними дій державного виконавця, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.