Справа № 820/4084/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2018 р.Справа № 820/4084/18

Харківський апеляційний адміністративний суд у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Калитки О. М. , Бондара В.О.

за участю секретаря судових засідань Цибуковської А.П.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_3 від 06.12.2018 року про вирішення питання щодо судових витрат та від 17.12.2018 року про зміну розміру судових витрат в адміністративній справі за апеляційними скаргами ОСОБА_3, Харківської міської ради на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2018р. по справі № 820/4084/18

за позовом ОСОБА_3

до Харківської міської ради третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс"

про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 року Адміністративний позов ОСОБА_3 до Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс", про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 року апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 по справі № 820/4084/18 залишено без змін.

20.11.2018 року до Харківського апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_3 щодо ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання судових витрат.

Додатковою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року заяву ОСОБА_3 про стягнення судових витрат на правову допомогу - задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 4550 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 заяву (клопотання) представника позивача про вирішення питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст.252 КАС України) за позовом ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Перехрестя Плюс" (, 61002, м. Харків, вул. Сумська, буд.70), про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Стягнуто з Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ) на користь ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8564,00 (вісім тисяч п'ятсот шістдесят чотири) грн. 00 коп.

В іншій частині відмовлено.

Відповідач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане додаткове рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилався на неспіврозмірність стягнених витрат на правову допомогу зі складністю справи.

Позивач, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив стягнути витрати на правову допомогу у повному розмірі, а саме 33764 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилався на значні витрати на правову допомогу, які він поніс в ході розгляду справи у суді першої інстанції.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення .

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 по справі № 820/4084/18 скасовано в частині відмови в задоволенні заяви про вирішення питання про судові витрати щодо стягнення з Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ) на користь ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16975,00 (шістнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп.

Прийнято в цій частині нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_3 про вирішення питання про судові витрати задоволено.

Стягнуто з Харківської міської ради (61003, м.Харків, м-н Конституції, буд. 7, ) на користь ОСОБА_3 (61145, АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16975,00 (шістнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп.

В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року по справі 820/4084/18 - залишено без змін.

06.12.2018 року представник позивача ОСОБА_2 подав до Харківського апеляційного адміністративного суду чергову заяву щодо вирішення питання судових витрат, з вимогою стягнути з відповідача 10857 грн. 20 коп.

17.12.2018 року представник позивача ОСОБА_2 подав до Харківського апеляційного адміністративного суду подав заяву про зміну розміру судових витрат, з вимогою стягнути з відповідача ще 4248 грн. 60 коп.

В обґрунтування вимог вказаних заяв від 06.12.2018 року та від 17.12.2018 року позивач посилається на значні витрати на правову допомогу, які він поніс в ході розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача просив задовольнити вказані заяви в повному обсязі, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в них.

Представник відповідача, не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, заяву про вирішення питання щодо судових витрат від 06.12.2018 року та заяву про зміну розміру судових витрат від 17.12.2018 року, вважає, що вказані заяви задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАСУ судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАСУ).

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 139 КАСУ витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Судові витрати - це витрати, які, згідно з КАСУ, повинні здійснити сторони для розгляду та вирішення адміністративної справи у суді. Після вирішення справи в суді судові витрати, що здійснила сторона, яка виграла справу, як правило, компен суються їй стороною, яка програла справу.

Норми права, що регулюють процесуальні відносини, пов'язані із визначенням розміру, сплатою та розподілом судових витрат, у своїй сукупності становлять інсти тут судових витрат.

Суд відзначає, що інститут судових витрат в адміністративному судочинстві має щонайменше такі функції: стриму ючу, стимулюючу та компенсаційну.

Механізм дії стримуючої (або інакше - запобіжної, превентивної) функції поля гає у тому, що особа, перш ніж звертатися до суду, повинна дуже добре зважити свої шанси виграти справу, оскільки в разі програшу справи вона несе ризик втратити не лише кошти, понесені нею у зв'язку з розглядом справи, а й кошти, витрачені відпо відачем. Цими самими мотивами повинен керуватися відповідач, оскільки у багатьох випадках йому невигідно буде заперечувати проти адміністративного позову, тому що це може призвести до ще більших втрат у разі програшу справи. Таким чином, інститут судових витрат сприяє зменшенню кількості безпідставних адміністратив них позовів та запобігає використанню судів не для вирішення спору, а для тиску на суб'єктів правовідносин шляхом створення судової тяганини.

З таких міркувань можна вивести й розуміння стимулюючої функції судових витрат, яка полягає у тому, що сторонам у багатьох випадках вигідніше примиритися, не доводячи справу до судового розгляду, оскільки у разі продовження спору судові витрати лише зростуть. Тож інститут судових витрат стимулює сторони до швидко го і мирного врегулювання спору без судового розгляду справи по суті.

Компенсаційна функція судових витрат проявляється у тому, що інститут судових витрат передбачає за результатами розгляду справи відшкодування стороною, яка програла справу, витрат, що понесла сторона, яка виграла справу, а за допомогою судового збору державі частково компенсуються витрати на суди та здійснення су дочинства.

Крім того, відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов'язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Закону № 5076-VI. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов'язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов'язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Так, як вже зазначалось колегією суддів у додатковій постанові Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року, що предметом спору у даній справі є визнання протиправною бездіяльності Харківської міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, що є катигорією справ незначної складності.

З матеріалів справи вбаяається, що додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 року, постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року та додатковою постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року на користь позивача стягнуто з Харківської міської ради витрат на правову допомогу на загальному розмірі 30,089 грн. (тридцять тисяч вісімдесят дев'ять гривень).

Таким чином, колегія суддів беручи до уваги розмір вже стягнених судових витрат на користь позивача та виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяв ОСОБА_3 про вирішення питання щодо судових витрат від 06.12.2018 року та від 17.12.2018 року про зміну розміру судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Про відмову в ухваленні додаткового судового рішення суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.252 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про вирішення питання щодо судових витрат.

Керуючись 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяв ОСОБА_3 про вирішення питання щодо судових витрат від 06.12.2018 року та про зміну розміру судових витрат від 17.12.2018 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Калитка О.М. Бондар В.О.

Повний текст ухвали складений 17.12.2018 року