Справа № 510/1445/18
Суддя: Бошков І. Д.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 510/1445/18
Провадження № 2-а/510/39/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.18 року о 14:07 год. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошков І.Д.,

за участю секретаря - Занфір О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рені адміністративну справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департамент патрульної поліції м. Одеси (третя особа: інспектор патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ст. сержант Хлєвний Володимир Олександрович) про скасування постанови серії ЕАВ № 506620 від 29.07.2018 р., -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПП в Одеській області ДПП м. Одеси (третя особа: інспектор патрульної поліції 4 бат. 3 роти УПП в Одеській області Хлєвний В.О.) про скасування постанови.

Позов обґрунтовано тим, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 506620 від 29.07.2018 року, складеною інспектором патрульної поліції Хлєвним В.О., 29.07.2018 року, приблизно о 17:07 год., в м. Одеса, пл. Старосінна, 3/1, гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ SPRINTER 412 D», номерний знак НОМЕР_3, який виконує міжміські перевезення пасажирів, за напрямом «Одеса-Рені», з непрацюючими замками дверей аварійного виходу, які під час руху відчинились, що є порушенням п.31.4.7(г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2ст.121 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, щодо нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Зазначену постанову позивач вважає незаконною та такою що підлягає скасуванню. Зокрема, у судовому засіданні позивач вказав на те, що, як вбачається з матеріалів справи, інспектор Хлєвний В.О. зупинив його В.Г. 29.07.2018 року о 17:50 год. за адресою: м. Одеса, пл. Старосінна, 3/1 та звинуватив в тому, що під час керування транспортним засобом, нібито відчинилися двері аварійного виходу. 29.07.18 о 17:57 год., за тією ж адресою м. Одеса, пл. Старосінна, 3/1 інспеткор Хлєвний В.О. виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП.

Разом із тим, на думку позивача, інспектор патрульної поліції Хлєвний В.О. незаконно розглянув справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем його вчинення, чим суттєво порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Представник відповідача - УПП в Одеській області ДПП м. Одеси будучи належним чином сповіщений, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, надав відзив (в порядку ст.162 КАС України), проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві, вказавши, що згідно постанови серії ЕАВ № 506620 від 29.07.2018 р., приблизно 17:07 год. у м. Одесі, під час патрулювання поліцейськими було помічено транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 412D д.н.з. НОМЕР_1, який використовується для міжміських перевезень пасажирів за маршрутом «Одеса-Рені» з непрацюючими замками дверей аварійного виходу, які під час руху відчинялись, що порушує п.31.4.7 (г) ПДР України, під керуванням, як пізніше було встановлено, гр. ОСОБА_1 Після цього позивач був зупинений працівниками поліції для з'ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.121 КУпАП та вчинене гр. ОСОБА_1, інспектором Хлєвним В.О. було винесено постанову.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, до цього надав відповідь на відзив (в порядку ст.163 КАС України), вважав, що у відзиві, відповідач не спростував твердження та аргументи позивача стосовно суті позовних вимог, просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Третя особа - Хлєвний В.О. в судове засідання, будучи належним чином сповіщений, не з'явився, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ч.1ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд прийняв рішення про розгляд справи за наявними в ній доказів.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАВ № 506620 від 29.07.2018р., електронний носій інформацій (диск DVD-R), відзив на трьох аркушах, з додатками у виді диску з відеозаписом, підтвердження поштового відправлення копії відзиву з додатками позивачу, копія довіреності представника відповідача, відповідь на відзив на двох аркушах, та інші документи.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та надані документи, відзив, відповідь на відзив, дослідивши відеозапис, наданий представником відповідача, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановлення істини і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити, у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до п.1ч.1ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3ч.1ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.3ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як свідчать матеріали справи, постановою серії ЕАВ № 506620 від 29.07.2018 року, винесеною інспектором патрульної поліції 4-го батальйону 3-ої роти УПП в Одеській області ДПП ст. сержантом Хлєвним В.О. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. В постанові вказується, що ОСОБА_1 29.07.2018 р., приблизно о 17:07 год. в м. Одесі пл. Старосінна, 3/1, керував автомобілем НОМЕР_2, який використовується для міжміських перевезень пасажирів за маршрутом «Одеса-Рені», з непрацюючими замками дверей аварійного виходу, які під час руху відчинились, чим порушив п. 31.4.7 (г) ПДР України.

Згідно до ч.2ст.121 КУпАП, адміністративно-правова відповідальність настає у випадках, зокрема, керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, у тому числі, не працюючі, передбачені конструкцією, замки дверей кузова або кабіни.

Відповідно до п.31.4.7 (г) ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам (інші елементи конструкції): не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п.1ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Вбачається, що в даному випадку правопорушення було виявлено та зафіксовано інспектором УПП, який в силу закону уповноважений на складання постанови про адміністративне правопорушення.

Стаття 222 КУпАП надає повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, передбачені ч.ч.1-3,5-6 ст.122 КУпАП працівниками Органів Національної поліції.

Відповідно до ч.III п.2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 N 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями ,;an=982878">128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи позивача про те, що інспектором патрульної поліції було розглянуто адміністративну справу всупереч вимог чинного законодавства, відразу на місці зупинки автомобіля, чим порушив положення ст. 258 КУпАП, не можуть бути прийняті судом до уваги виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст.283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Пунктом 2.3 рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року N 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257,268,277,278,279,280 Кодексу.

За нормами КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, Конституційний Суд України у зазначеній справі дійшов висновку, що всі інші види правопорушень розгляду у скороченому провадженні не підлягають. (ВАСУ справа N К/800/37207/15 від 26 жовтня 2016 року).

Частина третя ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Частина третя ст.258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

При цьому зміни до ст.258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція N 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Отже, приписи постанови Конституційного Суду України по справі N 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року N 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією.

З огляду на викладене, вбачається, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення. Розгляд справи відносно позивача відбувся у порядку, передбаченому законодавством, а саме - після зупинки, йому були роз'яснені права та обов'язки, вислухані пояснення, складено постанову, яку надіслано позивачу рекомендованим листом за вих. номером 16595 від 31.07.2018 року.

Як наголошує ч.1 та ч.2ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом ч.3ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Позивачем не подано до суду жодного доказу на підтвердження відсутності в його діях адміністративного правопорушення. Клопотань про витребування доказів позивачем не заявлено.

В позові ОСОБА_1 у якості підстав для скасування спірної постанови, посилається лише на порушення норм КУпАП, які на його думку мали місце при її винесенні.

Підстав вважати спірну постанову незаконною у суду немає, доказів, які б спростували вину позивача у порушенні правил дорожнього руху, суду не надано.

Окрім цього, вина позивача в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.121 КУпАП, підтверджується також наданим представником відповідача та оглянутим судом у судовому засіданні носієм інформації, а саме диску відеозапису (з місця події) з відео реєстратора, закріпленого в службовому автомобілі поліції, при перегляді якого чітко вбачається, як 29.07.2018 р. о 17:20 год., під час руху транспортного засобу білого кольору марки «Mercedes-Benz Sprinter 412D» д.н.з. НОМЕР_1, відчинилися двері аварійного виходу.

Щодо належності та/або допустимості наданого відповідачем у якості доказу відеозапису на електронному носії інформації (диск DVD-R), на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2ст.99 КАС України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео - та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Згідно ч.1ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Разом із тим, відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, наданий представником відповідача відеозапис може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм даного Кодексу.

Відеозапис з місця події судом розцінюється як належний доказ у справі, а отже вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.121 КУпАП, доведена.

Суд також враховує, що ніяких доказів, щодо фактичних обставин справи, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив позивачем не надано. Доводи позивача про те, що інспектором поліції Хлєвним В.О. було порушено порядок та процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку із чим виніс незаконну та таку, що підлягає скасуванню постанову, суд вважає такими, що зроблені з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами. Також, з переглянутого судом відеозапису очевидно вбачається факт керування водієм транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter 412D» д.н.з. НОМЕР_1, під час руху якого відчинилися двері аварійного виходу, що є порушенням п. 31.4.7 (г) Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п. 29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.94 р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, N 303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Судом встановлено, що інспектор патрульної поліції при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам діючого законодавства, а тому суд вважає прийняте рішення обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

Суд вважає, що доводи позивача про порушення з боку відповідача порядку та процедури притягнення його до адміністративної відповідальності, є безпідставними та такими, що не спростовують допущені позивачем порушення ПДР, що зазначені в оскаржуваній постанові.

Керуючись ст.ст.2,5,9,10,22,72,73,74,75,77,90,99,242,243,255,293 КАС України, ст.ст.14,33, ч.2ст.121,ст.ст.222,245,251,254,256,258,268,276,278,279,283,288,293 КУпАП, ст.ст.23,40 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 р., суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департамент патрульної поліції м. Одеси (третя особа: інспектор патрульної поліції 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ст. сержант Хлєвний Володимир Олександрович) про скасування постанови серії ЕАВ № 506620 від 29.07.2018 р. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ренійський районний суд Одеської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков