Справа № 1440/2337/18
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 р. № 1440/2337/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
про:визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач ) з вимогами: визнати дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без врахування 100% щомісячної грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» протиправними; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Ухвалою суду від 28.09.2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що одноразова грошова допомога, передбачена постановою КМУ № 889 від 22.09.2010р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова № 889), входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців і на підставі ч.2 ст.9, ч.2 ст.15 Закону №2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ) має бути включена до складу грошової допомоги, яка підлягає виплаті військовослужбовцям при звільненні з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідач з позовними вимогами не погоджується, про що виклав у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначив, що позов є необґрунтованим, оскільки відповідно до норм Постанови № 889 та Інструкції № 595 про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України (із наступними змінами), яку затвердив Міністр оборони України наказом від 15.11.2010р., щомісячна додаткова грошова винагорода дозволена при наявності наказу командира (начальника) військової частини або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Тому, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира бригади з тилу - начальник тилу.

Відповідно до наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 26 липня 2017 року № 32 та з витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2017року позивача було звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 з 14.08.2017 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою - (Міноборони) від 15.11.2017 року до грошового забезпечення для обчислення пенсії позивачу був зарахований посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, в тому числі сума грошового забезпечення для обчислення пенсії. Внаслідок чого позивачу було призначено загальний розмір пенсії щомісячно в розмірі 4434,06 з 15.08.2017 року.

Проте, позивач вважає, що при нарахуванні йому грошової допомоги при звільненні безпідставно не була включена щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі місячного грошового забезпечення, передбачена Постановою Кабінету Міністерства України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

З цих підстав, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

У постанові Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб установлювалось, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 було встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

На час установлення і початку виплати - 1 жовтня 2010 року - щомісячна додаткова грошова винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 Постанови № 889).

Відповідно до пункту 2 Постанова № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

У подальшому до Постанови № 889 вносились зміни, які розширювали перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї Постанови встановлювалась щомісячна додаткова грошова винагорода.

Згідно з пунктом 2 Постанови № 161 Міністерство оборони забезпечувало здійснення видатків, пов`язаних з набранням чинності цією постановою, в межах видатків на оплату праці, передбачених Міністерству в Державному бюджеті України на 2013 рік. При цьому зміни, що вносилися до Постанови № 889, істотно не зачіпали положень пункту 2 цієї постанови.

Відповідно до Постанови № 889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, положення якої стали застосовуватися з 1 жовтня 2010 року.

В Інструкції № 595 були визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагороди), окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Згідно із підпунктом 2.2 пункту 2 Інструкції № 595 виплата винагороди військовослужбовцям з 01 січня 2014 року здійснюється у розмірі до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Інструкції № 595 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць (як окремий платіж) одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктом 8 Інструкції № 595 встановлювалось, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 9 Інструкції № 595, розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції № 595 командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Аналогічні приписи містяться і в Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, що була затверджена наказом Міністерства оборони України від 24.10.2016 року № 550.

Згідно із пунктом 38.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - Інструкція № 260), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до пункту 38.6 Інструкції № 260 військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Виходячи зі змісту наведених норм, щомісячна додаткова грошова винагорода, яка була передбачена Постановою № 889 та Інструкцією № 595, має тимчасовий характер, оскільки виплата такої винагороди дозволена за наявності наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації) або вищого командира (начальника) залежно від настання спеціальних обставин, її розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Аналогічна правова позиція щодо застосування ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII, Постанови № 889, Інструкції № 595, які регулюють підстави, порядок та умови виплати щомісячної одноразової грошової допомоги, була висловлена Верховним Судом України, зокрема, упостановах від 15.10.2013р., 04.11.2014р. та 16.06.2015р. (справи № № 21-368а13, 21-473а14, 21-621а14 відповідно).

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що законних підстав для перерахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди у командування військової частини НОМЕР_1 немає.

Здійснюючи нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, відповідач діяв відповідно до чинного законодавства України та виключно в межах наданих йому повноважень.

Отже, позивач всупереч ст. 77 КАС України не довів суду протиправність дій відповідача, тому позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов