Справа № 819/636/18
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1256/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року (рішення ухвалене у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Мандзія О.П., повний текст рішення складено 16 липня 2018 року) у справі № 819/636/18 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дії неправомірними та зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати неправомірними дії та зобов'язати Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок йому пенсії з дати призначення пенсії з урахуванням:

включення до страхового стажу для обчислення пенсії періоду навчання у Тернопільському державному педагогічному інституті згідно даних його трудової книжки з 26.11.1977 по 01.07.1982;

розміру прожиткового мінімуму;

виключення до обчислення розміру пенсії страхового стажу, придбаного шляхом проведення одноразової сплати страхових внесків на підставі Договору 88 від 27.04.2012 за період навчання з 01.01.2004 по 30.04.2009.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, за результатами розгляду заяви представника позивача про залишення позову без розгляду в частині заявлених позовних вимог до 04.10.2017 року з огляду на строки звернення до суду (а.с.92), позовну заяву ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дії неправомірними та зобов'язати вчинити дії, в частині позовних вимог: здійснити перерахунок пенсії з включенням страхового стажу період навчання з 26.11.1997 року по 01.07.1982 року до 04.10.2017 року; здійснити перерахунок пенсії з виключенням з обчислення розміру пенсії страхового стажу, придбаного шляхом проведення одноразової виплати страхових внесків на підставі договору №88 від 27.04.2012 року, за період з 01.01.2014 року по 30.04.2009 року до 04.10.2017 року; визнання дій неправомірними та здійснити перерахунок пенсії з дати призначення пенсії з урахуванням розміру прожиткового мінімуму - залишено без розгляду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 26.11.1997 року по 01.07.1982 року до 04.10.2017 року -.

Зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати період навчання позивача з 26.11.1977 року по 31.08.1978 року у Тернопільському державному педагогічному інституті та здійснити перерахунок пенсії з 04 жовтня 2017 року з урахуванням вказаного стажу.

В задоволенні позовної вимоги про перерахунок пенсії з виключенням з обчислення розміру пенсії страхового стажу, придбаного шляхом проведення одноразової виплати страхових внесків на підставі договору №88 від 27.04.2012, за період з 01.01.2014 по 30.04.2009 з 04.10.2017 року - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження м. Тернопіль, вул. Руська, 17, код ЄДРПУО 40377598) на користь ОСОБА_1 (адреса місце проживання АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок згідно квитанції № 0.0..1.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, яке в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині вимог, що були задоволені та прийняти у названій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Зарахування до страхового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено.

Також рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про виключення з обчислення розміру пенсії страхового стажу, придбаного шляхом проведення одноразової сплати страхових внесків на підставі Договору №88 від 27.04.2012року

На обґрунтування апеляційної вимоги позивач посилається на те, що чинне законодавство не встановлює обмежень та виключень з правил про те, що при нарахуванні пільгової пенсії за списком №2 не застосовується положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», коли до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску. Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є загальним для усіх категорій осіб, що мають право на пенсійне забезпечення, оскільки розміри пенсій й для осіб, визначених у Списку №2, обчислюються також відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 з 14.06.2012 року перебуває на обліку в Тернопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по списку № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до відомостей трудової книжки позивач з 26.11.1977 року був зарахований слухачем підготовчого відділення факультету фізичного виховання Тернопільського державного педагогічного інституту, а з 01.09.1978 року продовжив навчання по 14.08.1982 року (а.с.12 на звороті), про що свідчать і відомості архівної довідки Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка №70/01 від 15.05.2012 року та записи у трудовій книжці (а.с.14).

За результатами звернення позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчих курсах Тернопільського державного педагогічного інституту з 26.11.1977 року до 01.09.1978 року, Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 20.07.2017 року № 12386/05 (а.с.19) та листом від 19.03.2018 року №89/с-11 (а.с.21-22) йому відмовлено, посилаючись на те що зарахування до страхового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах Законом України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено.

Згідно розрахунку Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 01.10.2017 року № 1, пенсія позивачу обчислена з урахуванням заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.08.1989 року по 31.07.1994 року та з 01.01.2004 року по 30.04.2009 року за даними персоніфікованого обліку. Відповідно індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за вищезазначені періоди роботи становить 1,29984 (а.с.93-94).

Позивач також не одноразово звертався до органу Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсії із заробітної плати, визначеної виключно за період роботи в публічному акціонерному товаристві "Тернопільський завод штучних шкір "Вінітекс", оскільки до стажу роботи помилково зарахований період з 01.01.2004 року по 30.04.2009 року відповідно до сплати страхових внесків згідно з договором віл 27.04.2012 року №88 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування (а.с.23-25).

Тернопільським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області листами від 03.02.2015 року №16/с-11 (а.с.15), від 23.02.2015 року №С-064/165 (а.с.16), від 14.11.2016 року №551/С-11 (а.с.17), від 17.11.2016 року №619/С-11 (а.с.18), від 04.08.2017 року №247/С-11 (а.с.20), від 19.03.2018 року №89/С-11 (а.с.21-22), в проведені такого перерахунку відмовлено, оскільки пенсія нарахована згідно чинного законодавства.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції на підставі аналізу положень ст.1, 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пункту «е» статті 3, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пудпунку «і» п. 109 Постанови Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» та фактичних обставин справи дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванню до стажу позивача періоду навчання на підготовчому відділенні з 26.11.1977 по 31.08.1978року та про наявність підстав для зобов'язання відповідача зарахувати даний період навчання позивача до стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії. Також суд відмовляючи позивачу у задоволенні позову в оскаржуваній частині виходив з положень ч. 5 ст. 28 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»№ 1058-IV, якою передбачено вичерпний перелік випадків, в яких до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме виключно у випадках, передбачених абз.1, 2 ч. 1, ч.2, ч.3 ст. 28 Закону №1058-IV. Виключення, коли до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у даному випадку при нарахуванні пільгової пенсії за Списком №2 не застосовується.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

1. Стосовно доводів відповідача про безпідставність задоволених вимог, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (надалі за текстом - «Закон № 1058-IV») страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі за текстом - «Закон № 1788-XII»), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (надалі за текстом - «Порядок № 590»).

Підпунктом «і» пункту 109 цього Порядку визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Доводи апеляційної скарги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про те, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено зарахування до страхового стажу часу навчання на річних підготовчих курсах при вищих навчальних закладах є безпідставними, з огляду на наступне.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв'язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14 липня 1987 року № 504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

Таким чином враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1977 році, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Згідно записів у трудовій книжці позивач з 26.11.1977 року був зарахований слухачем підготовчого відділення факультету фізичного виховання Тернопільського державного педагогічного інституту, а з 01.09.1978 року продовжив навчання по 14.08.1982 року. Дані обставини підтверджуються відомостями архівної довідки Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка №70/01 від 15.05.2012 (а.с.14). При цьому, як слідує з трудової книжки такому навчанню передувала, служба в армії у період з 14.11.1974 року по 30.11.1976року в складі Військових сил СРСР та робота в якості учня фрезерувальника та фрезерувальника відділу механізації у період з 31.01.1977року по 25.05.1977року. Із займаної посади позивача було звільнено у зв'язку зарахуванням на навчання на підготовче відділення вищого навчального закладу.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Таким чином, зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає період навчання підготовчому відділенні факультету фізичного виховання Тернопільського державного педагогічного інституту з 26.11.1977 по 31.08.1978.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванню до стажу позивача періоду навчання на підготовчому відділенні з 26.11.1977 по 31.08.1978року та про зобов'язання відповідача зарахувати даний період навчання позивача до стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії.

2. Досліджуючи доводи апеляційної скарги позивача про необхідність зобов'язання відповідача виключити з обчислення розміру пенсії страхового стажу, набутого шляхом проведення одноразової сплати страхових внесків на підставі Договору №88 від 27.04.2012року, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Для пенсій, призначених після 1 січня 2018 року, мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим цієї частини, виплачується після досягнення особою віку 65 років. До досягнення цього віку таким особам може бути призначена державна соціальна допомога на умовах і в порядку, визначених Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям".

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

При визначенні мінімального розміру пенсії за віком та збільшенні мінімальної пенсії за віком, передбачених абзацами першим і другим частини першої, частинами другою і третьою цієї статті, до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (ч. 5 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»)

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV).

Як передбачено в абз. 3 ч. 1 ст. 40 даного Закону, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, розмір пенсії позивача обчислено із заробітної плати за 60 календарних місяців страхового стажу підряд в ПАТ «Тернопільський завод штучних шкір «Вінітекс» з 01.08.1989 по 31.07.1994 та за даними персоніфікованого обліку з 01.01.2004 по 30.04.2009.

Нормою ч. 5 ст. 28 Закону № 1058-IV передбачено вичерпний перелік випадків, в яких до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме виключно у випадках, передбачених абз.1, 2 ч. 1, ч.2, ч.3 ст. 28 Закону №1058-IV.

Виключення, коли до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у даному випадку при нарахуванні пільгової пенсії за Списком №2 не застосовується.

Таким чином, відповідачем правомірно враховано до страхового стажу період з 01.01.2004 по 30.04.2009, за який позивачем проведено одноразову сплату страхових внесків у розмірі 8025,87 грн відповідно до договору №88 від 27.04.2012 про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про перерахунок пенсії з виключенням з обчислення розміру пенсії страхового стажу, набутого шляхом проведення одноразової виплати страхових внесків на підставі договору №88 від 27.04.2012, за період з 01.01.2014 по 30.04.2009 з 04.10.2017.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що чинне законодавство не встановлює обмежень та виключень з правил про те, що при нарахуванні пільгової пенсії за списком №2 не застосовується положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки ч. 5 ст. 28 Закону України №1058-IV надає вичерпний перелік в яких випадках до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Дані випадки передбачені абзацами 1 і 2 частини 1, частинами 2 і 3 статті 28 Закону України №1058-IV. З аналізу вказаних вище норм права, можна дійти висновку, що у даному випадку при нарахуванні пільгової пенсії за Списком №2 не застосовуються положення вказаної статті.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційних скарг, в силу викладеного вище, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі № 819/636/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 КАС.

Головуюча суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повне судове рішення складено 13 грудня 2018 року.