Справа № 826/26544/15
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Волкова Олександра Юрійовича до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" Волков О.Ю. звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, в якому просив визнати протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь Олени Ікарівни щодо винесення рішення № 25815898 від 03.11.2015 року про відмову у реєстрації права власності на майно; скасувати рішення № 25815898 від 03.11.2015 року про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором Рябоконь Оленою Ікарівною; зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести відомості у розділ Державного реєстру прав про скасування рішення 25815898 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область та повторно розглянути заяву від 06.10.2015 року; зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України провести державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно - власність: приватна, нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, м. Буча, вулиця Жовтнева, 66а, приміщення № 221 (площа 86,8 кв.м.) за Публічним акціонерні товариством «Банк «Київська Русь».

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що ПАТ «Банк «Київська Русь» використовуючи своє право, звернулося до державного реєстратора для здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно та надало усі передбачені спеціальним законом документи. Проте, державний реєстратор відмовив Позивачу у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, при цьому не звертаючи увагу на судові рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано рішення № 25815898 від 03.11.2015 року про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором Рябоконь Оленою Ікарівною.

Зобов'язано Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України внести відомості у розділ Державного реєстру прав про скасування рішення 25815898 про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область та повторно розглянути заяву від 06.10.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України зазначає, що для проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно представником ПАТ "Банк "Київська Русь" були подані документи, що не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки у державному реєстрі прав зареєстровано нежиле приміщення з номером 221 (площа 12, 8 кв.м.), тому державна реєстрація прав власності приміщення номером 221 з розміром 86, 8 кв.м. суперечить п. 8 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, а також, Позивачем не надано документ, який підтверджує право власності, що є порушенням п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року.

Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни із заявою від 30.10.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, місто Буча, вулиця Жовтнева, 66-а, приміщення № 221.

Підставою для такої реєстрації стало рішення Апеляційного суду Київської області від 24.02.2014 року по справі № 22-ц/780/1526/14, яким визнано за Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» право власності на приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: місто Буча, вулиця Жовтнева, 66-а.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно, за наслідками розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.10.2014 року для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, місто Буча, вулиця Жовтнева, 66-а, приміщення № 221, винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 17350848 від 20.11.2014 року.

Вказане рішення було обґрунтоване тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Також, у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявний активний реєстраційний запис про право власності на приміщення № 221 за іншою особою (відповідачем у судовій справі але на підставі рішення суду).

При цьому, подані документи та відомості з ДРРПНМ містять суперечності, які не узгоджуються між собою щодо відомостей, які визначені пункту 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141, а саме: щодо площі приміщення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 року у справі № 826/855/15 задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» та визнано протиправними дії державного реєстратора щодо винесення рішення про відмову у реєстрації права власності на майно; скасовано рішення про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною. площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором; зобов'язано державного реєстратора Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» від 30.10.2014 року про здійснення реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв. м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область.

06 жовтня 2015 року представник ПАТ «Банк «Київська Русь» звернувся повторно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, м. Буча, вулиця Жовтнева 66а, приміщення № 221.

Відповідно до рішення Державного реєстратора від 03 листопада 2015 року за результатами розгляду заяви та документів, поданих для проведення державної реєстрації прав, відмовлено у державній реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв. м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область.

Зазначене рішення мотивоване тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема: у державному реєстрі прав зареєстровано нежиле приміщення з № 221 (площа 12,8 квм.), тому державна реєстрація права власності приміщення № 221 з розміром 86,8 кв.м. суперечить п. 8 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Держаним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, а також, Позивачем не надано документ, що підтверджує право власності, що є порушенням п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року.

Позивач не погодився з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки ним було подано Державному реєстратору прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь О.І. для проведення державної реєстрації права власності всі визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, а відтак правові підставі для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень відсутні.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що право власності Позивача на вказане майно виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили, отже зазначене право власності в межах визначених судовим рішенням підлягає державній реєстрації не зважаючи на наявність суперечностей площі приміщення.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь О.І. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 25815898 від 03.11.2015 року та необхідність його скасування. Скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь О.І. про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у свою чергу, є підставою для зобов'язання Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України здійснити повторний розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з урахуванням висновків даного рішення. Разом з цим, суд першої інстанції відмовив у задоволені адміністративного позову в частині визнання протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь О.І. щодо винесення рішення № 25815898 від 03.11.2015 року про відмову у реєстрації права власності на майно, оскільки прийняття відповідного рішення передбачено законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За приписами статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, право власності на нерухоме майно.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

За приписами частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Зміст вказаних правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації. У свою чергу відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень може мати місце за наявності вичерпних підстав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тобто, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність підстав для відмови Позивачу в державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66А та правомірність відмови в державній реєстрації прав.

Так, пунктом 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 868), встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Відповідно до пункту 37 Порядку № 868 одним із документів, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 жовтня 2015 року представник ПАТ «Банк «Київська Русь» Кривенда В.О. звернувся повторно з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності, на нежитлове приміщення, що розташоване: Київська область, м. Буча, вулиця Жовтнева 66а, приміщення № 221, яка прийнята 06.10.2014 року о 11:53:14 за реєстраційним № 13672256.

Підставою для проведення державної реєстрації на вказане приміщення є рішення Апеляційного суду Київської області від 24 лютого 2014 року у справі № 22-ц/780/1526/14, (набрало законної сили 24 лютого 2014 року) яким визнано право власності на приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а.

Також, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року у справі № 826/855/15 (набрала законної сили 09.06.2015 року), якою задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» та визнано протиправними дії державного реєстратора щодо винесення рішення про відмову у реєстрації права власності на майно; скасовано рішення про відмову у реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною. площею 86,8 кв.м. по вул. Жовтнева, м. Буча, Київська область, прийняте державним реєстратором; зобов'язано державного реєстратора Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву ПАТ «Банк «Київська Русь» від 30.10.2014 року про здійснення реєстрації права власності на майно приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв. м. по вул. Жовтнева, 66а, м. Буча, Київська область.

Крім того, рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 грудня 2013 року у справі № 367/5800/13-ц було скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 07.06.2012 року, а саме на нежитлове приміщення № 221 загальною площею 86,8 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1, видане ОСОБА_5 та скасовано рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 22.05.2012 року № 803 «Про надання дозволу на оформлення правової документації на нежитлове приміщення».

На підставі вище вказаних рішень, ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України з заявою про здійснення державної реєстрації права власності на це майно.

Для проведення державної реєстрації представник ПАТ «Банк «Київська Русь» подав усі необхідні документи, а саме заяву та рішення суду про визнання права власності та постанову Київського апеляційного суду України, що набули законної сили.

Відмова у державній реєстрації прав ґрунтується на тому, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки у державному реєстрі прав зареєстровано нежиле приміщення з № 221 (площа 12,8 кв.м.), тому державна реєстрація права власності приміщення № 221 з розміром 86,8 кв.м. суперечить п. 8 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Держаним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, а також, Позивачем не надано документ, що підтверджує право власності, що є порушенням п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року.

При цьому, порядок та методика проведення технічної інвентаризації збудованих (реконструйованих) будинків, допоміжних будівель та споруд визначається Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 (далі - Інструкція № 127).

Пункт 8 Інструкції № 127 визначає нумерацію квартир (кімнат, жилих блоків, секцій угуртожитках) та інших приміщень. Тому посилання Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни на вказану норму суд першої інстнації правильно вважав безпідставним, оскільки зазначений пункт стосується нумерації квартир інших приміщень житлового фонду.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про те, що в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно міститься не скасований реєстраційний запис, адже наведене спростовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2015 року у справі № 826/855/15.

Також, посилання Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України на п. 37 Порядку № 868 є також безпідставним, оскільки Позивач надав рішення суду для здійснення реєстрації права власності, яке є документом, що підтверджує перехід права власності.

Положеннями статті 9 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює наявність підстав з якими закон та/або договір пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно.

Право власності Позивача на приміщення № 221, загальною площею 86,8 кв.м. за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66а, виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписами частини 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 25815898 від 03.11.2015 року та необхідність його скасування, оскільки право власності Позивача на вказане майно виникло на підставі судового рішення, що набрало законної сили, отже зазначене право власності в межах визначених судовим рішенням підлягає державній реєстрації не зважаючи на наявність суперечностей площі приміщення.

Також, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновку про те, що скасування рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Рябоконь Олени Ікарівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у свою чергу, є підставою для зобов'язання Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України здійснити повторний розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з урахуванням висновків даного рішення, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно Рябоконь Олени Ікарівни щодо винесення рішення № 25815898 від 03.11.2015 року про відмову у реєстрації права власності на майно, адже прийняття відповідного рішення не передбачено законом.

Тобто, державний реєстраторі розглядає відповідні заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень, та за наявності правових підстав, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, або відмову у такій реєстрації.

Поряд з цим, суд першої інстанції вважав безпідставними вимоги про зобов'язання Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України здійснити державну реєстрацію за Позивачем права власності на майно, оскільки вони є передчасними та спрямовані на захист ймовірно порушеного права у майбутньому, з чим погоджується колегія суддів.

Таким чином, адміністративний позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 14.12.2018 року.