Справа № 1640/2773/18
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2773/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2018, суддя І.С. Шевяков, повний текст складено 19.09.18 по справі № 1640/2773/18

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 43 від 13.03.2018 року та № 156 від 10.07.2018 року про відмову у переході на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про прокуратуру" ОСОБА_1;

- зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру" , з 19 грудня 2017 року в розмірі 60% від суми місячного (чинного) заробітку та виплатити заборгованість з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пенсійним органом протиправно відмовлено у переведені на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про прокуратуру" у зв`язку з відсутністю 10-річного стажу роботи прокурором. Зазначає, про наявність у нього права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру", оскільки його стаж на посадах слідчого прокуратури та прокурора становить 16 років 5 місяців 9 днів (на момент звернення), й право на таку пенсію виникло відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-7, який набув чинності 15.07.2015 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2018р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 43 від 13.03.2018 року та № 156 від 10.07.2018 року про відмову у переході на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про прокуратуру" ОСОБА_1;

Зобов`язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про прокуратуру" , з 19 грудня 2017 року в розмірі 60% від суми місячного (чинного) заробітку та виплатити заборгованість з урахуванням проведених виплат.

Відповідач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1, з 2001 року працює в органах прокуратури на різних посадах. Відповідно до записів трудової книжки з 05.07.2001 по 16.05.2003 - слідчим, старшим слідчим прокуратури Сумської області;- з 23.06.2003 по 08.09.2001 - слідчим, старшим слідчим прокуратури Полтавської області;- з 09.09.2011 по 08.04.2013 - прокурором відділу прокуратури Полтавської області;- з 09.04.2013 по 25.09.2013 - слідчим прокуратури Полтавської області;- з 28.09.2015 по даний час - слідчим в Генеральній прокуратурі України. (а.с. 14-18)

З 19.12.2017р. позивач є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 0565247 (а.с. 26).

13 березня 2018 року позивач звернувся до Полтавського об`єднаного УПФУ зі заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до частини 9 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (а.с. 21).

Рішенням № 43 від 13.03.2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням від 10.07.2018 року № 156 відповідачем відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію по інвалідності згідно з Законом України "Про прокуратуру" у зв`язку з відсутністю 10-річного стажу роботи прокурором (а.с. 20).

Не погодившись з рішеннями пенсійного органу, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем не доведено, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Колегією суддів встановлено, що підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії інвалідності відповідно до ч.9 ст.і 86 Закону України "Про прокуратуру" слугували висновки пенсійного органу, щодо відсутності у позивача 10 років стажу роботи в органах прокуратури, оскільки на цій посаді він має стаж роботи лише 1 рік 7 місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до ст. 15 Закону №1697-VII прокурором органу прокуратури є:1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури.

Відповідно до ч.9 ст. 86 Закону №1697-VII прокурорам, визнаним особами з інвалідністю I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років. Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону №1697-VII положення цього Закону, в тому числі ст. 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення по інвалідності незалежно від віку за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Статус слідчого прокуратури прирівнюється до статусу прокурора органу прокуратури, та зараховується до статусу роботи на прокурорських посадах до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 16 Закону №1697-VII гарантії незалежності прокурора забезпечується належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.

Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури чітко вказували на своє застосування як до прокурорів, так і до слідчих прокуратури.

Зокрема, згідно ч. 9 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-XI прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-7 регулює пенсійне забезпечення тільки прокурорів, однак відповідно до п. 5 розділу 13 Перехідних положень вказує, що стаття 86 цього Закону, яка регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності Державного бюро розслідувань.

Судом встановлено, що як на момент роботи позивача на посаді слідчого прокуратури так і на теперішній час, державне бюро розслідувань свою роботу не розпочало.

Отже стаж роботи позивача на посадах слідчого та старшого слідчого також має бути враховано в період роботи в органах прокуратури, як такий що дає право на пенсію по інвалідності відповідно до ч. 9 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру".

Доводи апеляційної скарги про те, що статус прокурора визначено ч.1 ст.15 Закону 1697, а тому враховуючи, що стаж роботи на посаді прокурора позивача становить лише 1 рік 7 місяців, отже він не має необхідного стажу для призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до Закону " Про прокуратуру", колегія суддів вважає помилковими, оскільки п. 5 розділу 13 Перехідних положень зазначеного закону встановлено, що ст. 86 цього Закону, яка регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності Державного бюро розслідувань. Доказів, що Державне бюро розслідувань розпочало свою діяльність на час звернення позивача з відповідною заявою відповідачем не надано, отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що період роботи позивача в органах прокуратури складає більше 16 років ( з урахуванням стажу роботи на посадах слідчого та старшого слідчого органів прокуратури), а тому відповідач безпідставно відмовив в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України " Про прокуратуру".

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного суду у справі №868/17309/17 від 26.06.2018.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач у ході розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та зазначає, що воно скасуванню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308,311, 310, 315,316, 321,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавське обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.09.2018 по справі № 1640/2773/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4