Справа № 140/2027/18
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2027/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

при секретарі судового засідання Новак Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кондратюк Ю.В.,

розглянувши в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернулася з позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови від 27 вересня 2018 року за №ВЛ573/323/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами в сумі 223 380 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акта інспекційного відвідування від 27 серпня 2018 року № ВЛ573/323/АВ щодо порушень ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Волинській області винесено постанову від 27 вересня 2018 року за №ВЛ573/323/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 223 380 грн 00 коп.

Щодо виявлених під час інспекційного відвідування порушень, позивач зазначила наступне.

27 вересня 2018 року під час розгляду справи про накладення штрафу було надано докази, якими повністю спростовуються наведені в акті інспекційного відвідування твердження про порушення вимог Кодексу законів про працю України. Зокрема, було надано копію договору на виконання робіт від 17 серпня 2018 року № 17/08, укладеного між ФОП ОСОБА_1, як замовником, та громадянкою ОСОБА_4, як виконавцем, згідно із яким ОСОБА_5 в період з 20 серпня 2018 року по 27 серпня 2018 року зобов'язалась виконати за замовленням ФОП ОСОБА_1 роботи, вартість яких відповідно до договору встановлено в розмірі 200 грн 00 коп. та була виплачена виконавцю в повному обсязі, що підтверджується розпискою від 27 серпня 2018 року. Із вказаної суми винагороди позивачем було сплачено усі необхідні податки і збори, що підтверджується квитанціями від 18 вересня 2018 року № 90, № 91, № 92. Усі вищеперераховані докази, на думку позивача, підтверджують, що відносини, які виникли між ФОП ОСОБА_1 та громадянкою ОСОБА_4 носять цивільно-правовий характер і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а не Кодексу законів про працю України.

Також, під час розгляду справи про накладення штрафу позивачем було надано копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_1 від 21 травня 2012 року, згідно із якою ОСОБА_6 зареєстрована як фізична особа-підприємець 21 травня 2012 року. Крім того, позивачем було надано копію договору оренди приміщення, з якого вбачається, що ФОП ОСОБА_6 орендує в ФОП ОСОБА_1 частину приміщення, загальною площею 25кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з цільовим призначенням: «для торгівлі промисловими товарами». Вказані докази, на думку позивача, підтверджують, що відносини, які виникли між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 носять цивільно-правовий характер і є відносинами оренди, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Проте, подані позивачем докази не були прийняті до уваги при винесені оскаржуваної постанови, а відтак, твердження про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Кодексу законів про працю України є надуманими, а зміст пояснень, наданих громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 викладено недостовірно.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі частини п'ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження безз повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В подальшому, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У відзиві на позов від 15 листопада 2018 року за № 3075/05-05 відповідач його вимог не визнав, мотивуючи тим, що ФОП ОСОБА_1, в порушення вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, на час проведення інспекційного відвідування 23 серпня 2018 року фактично було допущено до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення органів ДФС про прийняття працівника на роботу громадянок ОСОБА_4 та ОСОБА_6, за що постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Волинській області від 27 вересня 2018 року за №ВЛ573/323/АВ/ТД-ФС, згідно із абзацом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України, накладено штраф у розмірі 223 380 грн 00 коп. З наведених підстав, відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

У поданій до суду відповіді на відзив від 19 листопада 2018 року позивач підтвердила власну правову позицію, не погодившись із доводами протилежної сторони.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, кожен зокрема, позов підтримали в повному обсязі і просили задовольнити повністю.

Представник відповідача підтримав доводи, наведені у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що в період з 23 серпня 2018 року по 27 серпня 2018 року, на підставі наказу від 22 серпня 2018 року № 413-р, направлення на проведення інспекційного відвідування від 22 серпня 2018 року № 1102, посадовими особами Управління Держпраці у Волинській області було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин за місцем провадження господарської діяльності в торгівельному комплексі «Лідер», за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування від 27 серпня 2018 року за № ВЛ-573/323/АВ.

Під час інспекційного відвідування в продовольчому відділенні даного торгового закладу обов'язки продавця виконувала ОСОБА_4, яка письмово пояснила, що проходить трьохденне стажування у магазині «Продтовари» з 20 серпня 2018 року продавцем з 08:00 до 22:00 години. Наказ про прийняття на роботу ОСОБА_4, трудовий договір укладений з нею та повідомлення до Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу ФОП ОСОБА_1 не надані.

Крім того, у відділі «Одяг» здійснювала торгівлю ОСОБА_6, яка письмово пояснила, що працює продавцем без укладення трудового договору, проте, зареєстрована як фізична особа-підприємець з 01 липня 2012 року, працює з 09:00 до 18:00 години, вихідні дні субота та неділя, заробітну плату отримує у ФОП ОСОБА_1 в розмірі 3 000 грн. Договір оренди приміщення та інші документи, що свідчать про здійснення ОСОБА_6 підприємницької діяльності у торговельному комплексі «Лідер» на момент здійснення інспекційного відвідування, відсутні.

28 серпня 2018 року головний державний інспектор відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Волинській області ОСОБА_7 склала стосовно ФОП ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, а саме, частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

28 серпня 2018 року цей же інспектор винесла щодо позивача припис про усунення виявлених порушень № ВЛ573/323/АВ/П.

27 вересня 2018 року перший заступник начальника Управління Держпраці у Волинській області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 27 серпня 2018 року № ВЛ-573/323/АВ, виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ВЛ573/323/АВ/ТД-ФС, згідно з якою накладено на позивача штраф в сумі 223 380 грн 00 коп.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»» (далі - Порядок № 295).

Пунктом 2 Порядку № 295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно із пунктом 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Пунктом 11 Порядку № 295 передбачено, що Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об'єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Обставини, які б свідчили про порушення суб'єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при проведенні перевірки додержання позивачем законодавства про працю судом не встановлено.

Згідно із частиною першою статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною третьою статті 24 Кодексу законів про працю України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, Верховний Суд України у пункті 7 Постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що підставою притягнення підприємця до відповідальності є виявлення контролюючим органом факту фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Закон не містить відповідальності за не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Абзацами першим та другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 265 Кодексу законів про працю України).

Процедура накладення штрафів за порушення законодавства про працю регламентована Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

З вищевказаного акту інспекційного відвідування від 27 серпня 2018 року за № ВЛ-573/323/АВ вбачається, що на час проведення інспекційного відвідування 23 серпня 2018 року фактично було допущено до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення органів ДФС про прийняття працівника на роботу громадянок ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Відповідно до наданого ФОП ОСОБА_1 23 серпня 2018 року пояснення, на момент інспекційного відвідування ОСОБА_4 проходила трьохденне стажування для подальшого прийняття на роботу, а ОСОБА_6 в поясненні від 23 серпня 2018 року зазначила, що працює продавцем та отримує заробітну плату в розмірі 3 000 грн, хоча і оформлена підприємцем.

В письмових поясненнях від 23 серпня 2018 року ОСОБА_4 підтвердила, що на момент інспекційного відвідування проходила трьохденне стажування в торговому залі «Продтовари» торгового комплексу «Лідер», для подальшого прийняття на роботу.

Разом з тим, суд не бере до уваги доводи позивача, зазначені в обґрунтування позовних вимог, про те, що громадянки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не перебували з нею у трудових відносинах на момент проведення інспекційного відвідування, оскільки такі доводи спростовуються доказами наявними у матеріалах справи та дослідженими в судовому засіданні, а саме: актом інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 від 27 серпня 2018 року за № ВЛ-573/323/АВ; поясненнями від 23 серпня 2018 року, наданими ОСОБА_1 та ОСОБА_4, поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7

Отже, враховуючи вищенаведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку правовідносини між позивачем та громадянками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 носили ознаки трудових відносин між роботодавцем та найманим працівником, при цьому, дії позивача щодо неукладання трудового договору перешкоджали реалізації працівниками права на працю, гарантованого Конституцією та Кодексом законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки тощо.

Інші доводи позивача та його представника в судовому засіданні не спростовують встановленні в ході інспекційного відвідування порушення трудового законодавства допущеного позивачем.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Управління Держпраці у Волинській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27 вересня 2018 року за №ВЛ573/323/АВ/ТД-ФС, прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити.

Крім того, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 2 233 грн 80 коп. не підлягає стягненню з відповідача та залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-77, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.