Справа № 420/5189/18
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5189/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Орленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним рішення ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом від 11.07.2018р. №14/633, про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності, зобов'язання ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України Про Національну поліцію у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату, стягнення моральної шкоди у розмірі 144000,00грн.

Ухвалою суду від 26.10.2018р. відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначала, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції і наказом начальника ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області № 136 о/с від 28 березня 2016 року підполковника поліції ОСОБА_1 старшого інспектора Малиновського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» з 19 квітня 2016 року на підставі заяви ОСОБА_1 від 19.04.2016р. та свідоцтва про хворобу № 99/2, виданого ВЛК ДУ ТМО МВС України по Одеській області 19.04.2016р. Представник позивача пояснила, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, отриманого у період проходження служби в органах внутрішніх справ і Національній поліції, звернулась у серпні 2017 року до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону країни «Про Національну поліцію», однак листом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 11.07.2018р. №14/633 було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відсутні підстави для нарахування та виплати вказаної грошової допомоги. Представник позивача посилаючись на виписку з акта огляду МСЕК від 19.05.2016р. про встановлення інвалідності ОСОБА_1 -12.05.2016р., зазначає що днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є саме 12.05.2016р., тобто ОСОБА_1 визначено інвалідність внаслідок захворювання, повязаного з проходженням нею служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення її з поліції через хворобу. Також, представник позивача зазначила що довготривале очікування розгляду заяви (рапорту) про призначення одноразової грошової допомоги та отримання безпідставної, нічим необгрунтованої відмови в призначенні та виплаті вказаної допомоги призвело до моральних переживань позивача та принизило його гідність, адже ОСОБА_1. пропрацювала в органах внутрішніх справ та поліції сімнадцять років, за свою плідну та віддану працю отримала звання підполковника поліції, проте досягнення в службі та відданість роботі значно відобразились на її здоровї та позивач оцінює спричинену їй моральну шкоду в розмірі 144000 грн., оскільки саме цю суму, згідно до п.п.б) п. 4) ч, 1 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію» та висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 12.06.2018 року, вона мала отримати ще у 2017 році.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, зазначивши, що первинною підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало власне бажання позивача, про що свідчить наказ ГУНП №136 о/с від 28.03.2016р. та що наказом ГУНП №279 о/с від 29.04.2016р. внесені зміни до наказу №136 о/с від 28.03.2016р. та позивач звільнений з поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» з 19.04.2016р. Разом з тим, представник відповідача зазначала, що позивачем не надані висновки ВЛК, та 12.06.2018р. начальником ОСОБА_2 управління було затверджено висновок про відмову у призначенні ОГД, тобто відповідач виконав вимоги Закону щодо вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги за заявою позивача, прийнявши рішення про відмову у задоволенні заяви позивача щодо призначення й виплати одноразової грошової допомоги. У зв'язку з викладеним, та наголосивши на тому у позивача у розумінні вимог п.4 ч.1 ст.97 Закону України №580-VIIІ відсутнє право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, представник відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

21.11.2018р. до суду надійшла відповідь на відзив представника ОСОБА_1, у якому представник позивача зазначає що позивач не погоджується із запереченнями відповідача, оскільки на дату звернення позивача до відповідача із заявою про надання одноразової грошової допомоги на підставі п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» чинною було редакція наказу №136 о/с від 28.03.2016р. зі змінами, внесеними наказом №279 о/с від 29.04.2016р., відповідно до якого до пунктів наказу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016р. №136 о/с внесено зміни в частині звільнення підполковника поліції ОСОБА_1 старшого інспектора Малиновського відділу поліції в м.Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області та зазначено вважати її звільненою відповідно до п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» . Також, відповідач зазначив, що згідно виписки з акта огляду МСЕК від 16.05.2016р. ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, інвалідність якої настала внаслідок захворювання, одержавного у період проходження служби в органах внутрішніх справ і Національній поліції, яка була надана відповідачу разом із заявою позивача про надання одноразової грошової допомоги. При цьому, представник позивача зазначає, що відповідач з метою приховати факт порушення строків розгляду заяви позивача не зазначає дату звернення позивача до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області щодо призначення й виплати одноразової грошової допомоги у відзиві від 19.11.2018р., не надав копію вказаної заяви на адвокатський запит від 03.09.2018р. та не додав копію вказаної заяви до відзиву від 19.11.2018р., що підтверджує факт порушення відповідачем строків надання відповіді. Також, на думку представника позивача, вимога про зобов'язання Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу є вказівкою на спосіб відновлення порушеного права, а не є підміною державного органу судом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016р. №136 о/с, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) підполковника поліції ОСОБА_1, старшого інспектора Малиновського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області звільнено з 31.03.2016р. (а.с.11).

Разом з тим, наказом ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 29.04.2016р. №279 о/с внесено зміни до пункту наказу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016р. №136 о/с в частині звільнення та зазначено «підполковника поліції ОСОБА_1, старшого інспектора Малиновського відділу поліції в місті ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області вважати звільнено за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу), з 19.04.2016р.» (а.с.12).

Підставою для прийняття вказаного наказу ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області від 29.04.2016р. №279 о/с стали заява ОСОБА_1 від 19.04.2016р. та Свідоцтво про хворобу №99/2, яке видане 19.04.2016р. військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області.

Як встановлено судом під час з'ясування офіційних обставин справи, 06.10.2017р. ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС (а.с.80).

Як вбачається із заяви (рапорту) від 06.10.2017р. ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Одеській області надано: копію та оригінал довідки МСЕК з діагнозом; копія довідки до акту МСЕК; постанова Військово-лікарської комісії, копії паспорту та ідентифікаційного коду.

Висновком ГУНП в Одеській області від 18.06.2018р. відмовлено ОСОБА_1 у нарахуванні одноразової грошової допомоги (а.с.27).

ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 11.07.2018р. №14/633 повернуто надані ОСОБА_1 документи для отримання допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, у зв'язку з відсутністю підстав для її нарахування, посилаючись на те що первинна підстава для звільнення з поліції ОСОБА_1 з 31.03.2016р. п.п.7 ч.1 ст.77 (за власним бажанням) (а.с.15).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07. 2015р. №580-VIII визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Статтею 101 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, у разі: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11 січня 2016 року N 4 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21 вересня 2017 року N 788).

Згідно з положеннями розділу ІІ Порядку днем виникнення права на отримання ОГД є, у разі встановлення поліцейському інвалідності, - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії. ОГД у разі втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України "Про Національну поліцію", особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Згідно із п.1 Розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України. ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України. Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України. Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України. Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Пунтом 2 розділу ІІІ Порядку №4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Згідно із п. 5 Розділу 3 Порядку №4 для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає:1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках);3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати);4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності);8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п.1 VI розділу Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу III, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

Так, п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Статтею 99 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зокрема у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про хворобу №99/2 від 19.04.2016р., виданого Військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Одеській області захворювання ОСОБА_1 повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зазначено, що вона непридатна до служби в поліції (а.с.18-19).

Комунальною установою «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» видано позивачу довідку серії 10ААВ №799173 від 16.05.2016р. про те, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, на термін до 01.06.2017 р.(а.с.17).

Комунальною установою «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» видано ОСОБА_1 довідку серії 10 ААА №127566 про те, що захворювання пов'язане з проходженням служби в поліції та ступінь втрати професійної працездатності складає -60% (а.с.16).

Таким чином, інвалідність ОСОБА_1 встановлена 16.05.2016р. внаслідок захворювання пов'язаного з проходженням нею служби в органах внутрішніх справ, тобто не пізніше встановлено Законом шестимісячного строку після звільнення з поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), що, з урахуванням внесення змін до наказу про звільнення, і стало підставою для звільнення зі служби в поліції.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що первинною підставою звільнення було власне бажання позивача та відповідно у ОСОБА_1 відсутні підстави для отримання вказаної допомоги, оскільки до наказу ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016р. №136 о/с були внесені зміни шляхом зазначення підстави звільнення- п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію» (на підставі наказу ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 29.04.2016р. №279 о/с ), що свідчить про те, що причиноюзвільнення ОСОБА_1 з поліції стала хвороба, пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Отже, на момент звернення ОСОБА_1О із заявою від 06.10.2017 р. про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, позивачу було визначено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням нею служби в органах внутрішніх справ (поліції) та внесені відповідні зміни до наказу ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 28.03.2016р. №136 о/с, згідно яких підставою для звільнення з 19.04.2018р. ОСОБА_1 зазначено п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Таким чином, ОСОБА_4 має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України Про Національну поліцію, за якою позивач звернувся згідгно Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11 січня 2016 року №4.

Як встановлено судом під час з'ясування офіційних обставин справи та підтверджено представником відповідача, ОСОБА_1 було відмовлено у нарахуванні одноразової грошової допомоги висновком ГУНП в Одеській області від 18.06.2018р., а оскаржуваним листом від 11.07.2018р. №14/633 лише повідомлено заявника про наслідки розгляду заяви.

Частиною 2. ст. 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про протиправність прийняття рішення ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 18.06.2018р. про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд прийшов до висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог і визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 18.06.2018р. про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності.

У зв'язку з викладеним та враховуючи те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності та необгрунтованістю відмови ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області у її нарахуванні, суд вважає, що наявні підстави для зобов'язання ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України Про Національну поліцію у сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

При цьому, суд враховує, що дискреційні повноваження є повноваженнями суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Разом із цим у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов'язаний до вчинення кокретних дій та не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у розмірі 144000,00грн., судом встановлено наступне.

Так, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювачами, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не доведено з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди та її розрахунок, не надано підтвердження тих втрат, на які посилається позивач, як прояв дійсних негативних наслідків, а не суб'єктивних вражень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в частині стягнення моральної шкоди, заявлений позов є необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 управління Національної поліції в Одеській області від 18.06.2018р. про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області(код , м.Одеса, вул. Єврейська,14) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону України Про Національну поліцію в сумі 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому буде прийнято рішення про виплату.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2018р.

Суддя К.О. Танцюра

.