Справа № 520/8494/18
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 р. № 520/8494/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Хонюкової Т.О.,

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 520/8494/18 за позовом ОСОБА_3 до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірною відмову Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в призначенні ОСОБА_3 дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку;

- зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та виплачувати ОСОБА_3 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку, з 16 листопада 2017 року;

- зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 16 листопада 2017 року ОСОБА_3 у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку, оскільки підстави для такої відмови відсутні. У зв'язку з чим, ОСОБА_3 просить суд зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та виплачувати їй дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку, з 16 листопада 2017 року

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував, надавши відзив на адміністративний позов, та зазначив, що у зв'язку з відсутністю у позивача медичного висновку або довідки встановленого зразка про визнання її сина інвалідом з дитинства до досягнення ОСОБА_4 шестирічного віку, відсутні законні підстави для призначення дострокової пенсії за віком ОСОБА_3, як матері дитини, яка мала інвалідність з дитинства. Просив у позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 син позивача, ОСОБА_4, народився 30 грудня 1983 року та згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 помер у віці 10 років, 25 лютого 1994 року.

З медичних висновків ВКК № 10 та № 29, видані комунальним закладом охорони здоров'я Мереф'янської центральної районної лікарні вбачається, що ОСОБА_4 перебував на обліку "Д" в даному закладі, мав діагноз: ДЦП, тетрапарез, Є 80 - Є 83. Також у вказаних висновках зазначено, що захворювання сина позивача, що призвело до інвалідності могло виникнути до досягнення дитиною 6-ти річного віку, що відповідає переліку захворювань за наказом МОЗ України № 454/471/516 від 08.11.2001, розділ І, пункт 2, підпункт 2.1.

Також, вказане вище підтверджується наявною в матеріалах справи копією медичної картки ОСОБА_4, де містяться записи про те, що дитина хворіла на дитячий церебральний параліч.

Крім того, на останній сторінці вказаної медичної книжки вбачається запис про те, що померлий ОСОБА_4 був визнаний інвалідом дитинства в 3 роки , 07.12.1986.

16.11.2017 ОСОБА_3 звернулась до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення їй дострокової пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону Україн "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку. До заяви позивачем додано: трудову книжку, ідентифікаційний код, два свідоцтва про народження дітей, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4, договір про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 30.10.2017, свідоцтво про укладення шлюбу, медичний висновок Мереф'янської центральної районної лікарні ВКК № 10.

Рішенням Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 247 від 23.03.2018 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком.

У вказаному рішенні відповідач зазначає наступне.

В заяві від 17.01.2018 ОСОБА_3 повідомила, що інвалідність ОСОБА_4 встановлено в 1988 році, проте, оригінал медичної довідки не зберігся. Листом № 04-34/406 від 15.01.2018 управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації повідомило, що архівної пенсійної справи на ім'я ОСОБА_3 не знайдено. Листом № 187-02-05/44 від 23.01.2018 Мереф'янський відділ з питань призначення перерахунку та виплати пенсій повідомив, що архівної пенсійної справи на позивача не знайдено. Згідно листа № 01-14/321 від 19.03.2018 комунального закладу охорони здоров'я Мереф'янської центральної районної лікарні вказано, що надати дублікат довідки на ОСОБА_4 немає можливості, у зв'язку із затопленням архіву.

Не погодившись із такою відмовою Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в призначенні пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст.115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (Закон № 1058-IV).

Відповідно до абз. 22 ст. 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" тимчасово, до прийняття відповідного закону: жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому, до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення", жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п'ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Згідно п.2.17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, при призначенні пенсій жінкам, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, матерям інвалідів з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть.

Пунктом 2.18 цього Порядку також визначено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення 18-річного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною - інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18 років (висновок про час настання інвалідності).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.

Судовим розглядом встановлено, що висновками ВКК № 10 та № 29, які видані комунальним закладом охорони здоров'я Мереф'янської центральної районної лікарні підтверджується та обставина, що ОСОБА_4 мав діагноз: ДЦП, тетрапарез, Є 80-Є 83. та його захворювання, що призвело до інвалідності могло виникнути до досягнення дитиною 6-ти річного віку, що відповідає переліку захворювань за наказом МОЗ України № 454/471/516 від 08.11.2001, розділ І, пункт 2, підпункт 2.1. Крім того, про діагноз померлого сина позивача зроблено відповідні записами в його медичній картці.

Крім того, суд зазначає, що у висновку ВКК № 29 міститься посилання на медичний висновок № 549 від 02.04.1988, виданий ОСОБА_3

З метою об'єктивного, повного і всебічного розгляду справи, суд ухвалою від 14.11.2018 витребував від комунального закладу охорони здоров'я Мереф'янської центральної районної лікарні належним чином завірені копії: медичного висновку № 549 від 02.04.1988 на ОСОБА_4 про визнання інваліда з дитинства до 16 років, індивідуальної картки амбулаторного хворого, картки стаціонарного хворого, оформлені на ОСОБА_4, а у разі відсутності зазначеної інформації надати письмові підтвердження щодо обґрунтування причин відсутності витребуваної судом інформації.

Листом № 01-14/1334 від 26.11.2018 адміністрацією комунального закладу охорони здоров'я Мереф'янської центральної районної лікарні повідомлено, що надати до суду завірену належним сином копію медичного висновку № 549 від 02.04.1988 на ОСОБА_4 можливість відсутня, оскільки його оригінал видано ОСОБА_3 для оформлення допомоги на дитину-інваліда. Також, у вказаному листі зазначено, що відсутня можливість надати інші витребувані ухвалою документи у зв'язку із затопленням архіву лікарні (журнали реєстрації про оформлення інвалідності за період з 1983 по 1994 роки не збереглися), індивідуальну медичну картку хворого - ОСОБА_4 видано його матері, ОСОБА_3 разом з медичними висновками ВКК № 10 та № 29.

Окрім того, листом № 01-14/1334 від 26.11.2018 повідомлено суд про те, що медичні висновки ВКК № 10 та № 29 видано на підставі первинної документації - оригіналу медичної картки хворого - ОСОБА_4

Враховуючи викладені обставини справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право на отримання пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 , як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку.

Суд критично ставиться до посилань представника відповідача на ту обставину, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в управлінні соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації не перебувають та соціальну допомогу не отримують, як на підставу для відмови в задоволенні позов, виходячи з наступного.

Дійсно, на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 про витребування доказів, листом управління соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації № 04-34/8207 від 07.12.2018 повідомило суд, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на обліку в управлінні не перебувають, ніяких видів соціальних допомог не отримують.

Поряд з цим, суд зауважує, що вказана інформація надана управлінням саме на час розгляду справи, а тому, стверджувати про те, що позивачка чи її померлий син не перебували раніше на обліку в управлінні соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації є недоречним

Суд звертає увагу на те, що вимогами пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" чітко визначено підстави, які дають право на призначення пенсії за віком відповідно до вказаної норми. Будь-яких обмежень з приводу того, що, оскільки померла дитина - інвалід та її мати не перебувають на обліку в управлінні соціального захисту населення та не отримують соціальних допомог, чинним законодавством України не передбачено.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення ( постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що судом встановлено право позивача на пенсію, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ту обставину, що саме рішенням Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 247 від 23.03.2018 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати вказане рішення й зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та виплатити ОСОБА_3 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку, з 16 листопада 2017 року.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов'язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частини перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності викладених висновків в рішенні № 247 від 23.03.2018.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_1, 62418, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (місцезнаходження - вул. Дніпровська, буд. 206, м. Мерефа, Харківський район, Харківська область, 62472, ідентифікаційний код - 40386382) про визнання неправомірною відмови та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Скасувати рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 247 від 23.03.2018.

Зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та виплатити ОСОБА_3 дострокову пенсію за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003, як матері інваліда з дитинства, інвалідність якого настала до досягнення шестирічного віку, з 16 листопада 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Державного бюджету України (УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код 37999628, МФО 899998, рахунок 4012, код класифікації доходів бюджету 22030101, судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), "84" Окружні адміністративні суди) несплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Присудити на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (ідентифікаційний код - 40386382) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 грудня 2018 року.

Суддя А.С. Мороко