Справа № 480/4213/18
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2018 р. Справа № 480/4213/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4213/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ПОЛІС"
до Управління Держпраці у Сумській області
про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО-ПОЛІС" (далі по тексту - позивач, ТОВ "АГРО-ПОЛІС") звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову від 18.10.2018 р. №СМ 1506/942/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 2457180,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.09.2018 р. відповідачем було проведено інспекційне відвідування Філії Жовтневе ТОВ АГРО-ПОЛІС на предмет допуску працівників до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.
В ході інспекційного відвідування встановлено, що з січня 2018 р. по серпень 2018 р. діяли цивільно-правові договори укладені Філією з 44 фізичними особами.
В розділі III ОСОБА_3 визначено, що позивачем в порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, - встановлено факт допущення до роботи 44 осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із зазначеними особами було укладено цивільно- правові договори, які мають ознаки трудових відносин.
18.09.2018 р. позивачем було надано відповідачу зауваження до ОСОБА_3, розглянувши яке 20.09.018 р. відповідач надав відповідь на заперечення вих. № 8149/15- 27/02/2018/6570, в якому повідомив, що останнім не було знайдено підтвердження порушення вимог ст. 24 КЗпП стосовно 13 фізичних осіб, стосовно решти 31 фізичних осіб рішення залишено в силі.
18.10.2018 р. позивачем було надано відповідачу письмові пояснення від 17.10.2018 р. за вих. № 17 щодо тлумачення цивільно-правових угод, які укладалися з фізичними особами.
18.10.2018 р. відповідачем винесена постанова №СМ1506/942/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 2457180,00 грн.
Позивач не погоджується з прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу оскільки вважає правомірним укладення цивільно- правових угод, а не трудових угоди та просить її скасувати.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами проведення 13.09.2018 р. інспекційного відвідування Філії Жовтневе ТОВ АГРО-ПОЛІС складено ОСОБА_3 інспекційного відвідування юридичної особи №CM 1506/942/АВ від 13.09.2018, в розділі 3 якого зазначено про встановлення факту допущення до роботи 44 осіб без укладення трудового договору, тобто зафіксовано порушення ч.3 ст.24 КЗпП України.
18.09.2018 Філією Жовтневе ТОВ АГРО-ПОЛІС подано до Управління зауваження до акту інспекційного відвідування, за результатами розгляду якого, та враховуючи характер виконуваних робіт, не знайшло підтвердження порушення вимог ст.24 КЗпП України стосовно 13 осіб, про що було повідомлено Філію Жовтневе ТОВ АГРО-ПОЛІС листом № 8149/15- 27/02/2018/6560 від 20.09.2018.
Під час розгляду справи про накладення штрафу, за результатами опрацювання зауваження до акту інспекційного відвідування, наданих під час розгляду справи, документів та пояснень, не підтверджено порушення вимог статті 24 КЗпП України відносно 22 осіб, тобто 13 осіб, про яких було повідомлено у відповіді на зауваження на акт інспекційного відвідування та додатково ще 8 осіб.
Таким чином, за результатами інспекційного відвідування та розгляду справи про накладення штрафу встановлено порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, а саме фактичний допуск до роботи 22 працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, а саме: ОСОБА_4М, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23
В позовні заяві позивач зазначив про те, що винагорода за виконання роботи встановлені наказами позивача від 01.01.2018 №001, №002, №005, №016, №018, тобто, винагорода не визначається за домовленістю сторін, а визначається Замовником в односторонньому порядку, що свідчить про оплату за процес роботи відповідно до встановлених позивачем, посадових окладів, а не за виконання певного обєму робіт.
Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 13.11.2018 р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні.
Ухвалою суду від 05.12.2018 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні 05.12.2018 р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.09.2018 р. Управлінням Держпраці у Сумській області проведено інспекційне відвідування Філії Жовтневе ТОВ АГРО-ПОЛІС, за результатами якого складено акт №СМ1506/942/АВ (а.с. 34-43, том 1). В ході інспекційного відвідування встановлено, що з січня 2018 р. по серпень 2018 р. діяли цивільно-правові договори укладені Філією з 44 фізичними особами.
В розділі III ОСОБА_3 визначено, що позивачем в порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, - встановлено факт допущення до роботи 44 осіб без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із зазначеними особами було укладено цивільно- правові договори, які мають ознаки трудових відносин.
18.09.2018 р. позивачем було надано відповідачу зауваження до ОСОБА_3 (а.с. 44, том 1).
20.09.018 р. відповідач надав відповідь на заперечення, в якому повідомив, що останнім не було знайдено підтвердження порушення вимог ст. 24 КЗпП стосовно 13 фізичних осіб, стосовно решти 31 фізичних осіб рішення залишено в силі (а.с. 45, том 1).
18.10.2018 р. Управлінням Держпраці у Сумській області винесена постанова №СМ1506/942/АВ/ТД-ФС про накладення штрафу в розмірі 2457180,00 грн. (а.с. 29-33, том 1).
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пункт 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 96 (далі - Положення № 96) визначає, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно пп.6 п.4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці (пп.5 п.6 Положення № 96).
Відповідно до п.7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877).
Статтею 1 Закону № 877 визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Згідно положень ч.ч.4, 5 ст.2 Закону № 877 заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності (ч.4 ст.4 Закону № 877).
Органи державного нагляду (контролю) та суб'єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу (ч.8 ст.4 Закону № 877).
Частиною 1 статті 6 Закону № 877 передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Так, відповідачем за підсумками перевірки позивача в акті перевірки зафіксовано допущення позивачем до роботи 22 працівників без оформлення трудового договору .
Суд не погоджується із наведеними висновками акту, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
Отже, основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.
В свою чергу, за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.
Так, аналізуючи зміст цивільно-правових угод наданих позивачем, судом встановлено, що ТОВ «АГРО-ПОЛІС» укладено цивільно правові договори із фізичними особами (а.с. 68-98 том.1).
Зокрема, п 1.1 Договорів визначалося, що позивач доручає, а виконавець бере на себе зобовязання виконати роботи. Також, п.п.1.1 договорів зазначено, що виконавець виконує роботу на власний ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку із втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.
Зі змісту наведених цивільно-правових угод предметом є виконання робіт по ремонту поїлок та відкривання сінажу, розпиловку дров, прибирання території, занесення сіна, погрузка та складання сіна, розчищання снігу та інше, тобто є кінцевий результат праці, праця за цими договорами є юридично самостійною, і не здійснюється у межах господарської діяльності позивача із систематичним виконанням трудових функцій. Зокрема, у цивільно-правових угодах зазначається, який конкретно результат роботи повинен передати Виконавець Замовнику, визначено перелік завдань роботи, послуг, її види, тощо.
Таким чином, суд приходить висновку, що цивільно-правові угоди, укладені між позивачем та фізичними особами за цивільними договорами не мають ознаки трудового характеру.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд звертає увагу, що доказів визнання недійними цивільно-правових угод відповідачем не надано. Крім цього, доказів про звернення громадян до позивача із заявою про укладення трудового договору або прийняття на роботу відсутні.
Також, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов'язку, у яких випадках сторони зобов'язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт.
Таким чином, між позивачем та ОСОБА_4М, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14. ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 було укладено не трудові договори, а саме цивільно-правові, для досягнення результатів праці - отримання певних послуг, які не регулювали сам процес праці, що властиво трудовому договору.
Крім того, суд наголошує, що в акті перевірки відповідачем підтверджено факт ведення табелів обліку робочого часу на фізичних осіб які працювали за цивільно правовими угодами (а.с. 37 том.1), що також підтверджує, що між позивачем та наведеними фізичними особами мали місце саме цивільні правовідносини, а не трудові.
Суд також спростовує висновки відповідача щодо наявності ознак трудового договору у звязку з відображенням винагороди осіб які працюють за цивільно правовими угодами у відомостях на виплату заробітної плати разом із працівниками з якими укладено трудові угоди, оскільки сам по собі факт такого відображення у деяких документах бухгалтерського обліку не може спростовувати виконання саме цивільно правових угод.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач при винесені оскаржуваного постанови дійшов помилкового висновку про порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, а тому оскаржувана постанова прийнята за результатами перевірки підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ПОЛІС" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.
Скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області від 18.10.2018 р. №СМ 1506/942/АВ/ТД-ФС.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.12.2018 р.

Суддя О.А. Прилипчук