Справа № 826/9462/17
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

18 грудня 2018 року

справа №826/9462/17

адміністративне провадження №К/9901/64558/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2018 року у складі судді Федорчука А.Б. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у складі колегії суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., Чаку Є.В. у справі № 826/9462/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператора спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором № 3 до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

31 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператор спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", компанією Місен Ентерпрайзес АБ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" за договором № 3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулось до суду з позовом до Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо повернення Товариству помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 42 645 976 грн 58 коп. (сорок два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 58 копійок), а також зобов'язання відповідача прийняти висновок про повернення з Державного бюджету України Товариству помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань у розмірі 42 645 976 грн 58 коп. (сорок два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч дев'ятсот сімдесят шість гривень 58 копійок) та подати його для виконання Управлінню державної казначейської служби України у Гадяцькому районі Полтавської області.

06 червня 2018 року рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій висновувалися зі встановлення протиправної бездіяльності податкового органу, допущеної внаслідок того, що позивачем виконано всі умови, визначені законом, для прийняття відповідачем рішення щодо повернення помилково та надміру сплачених грошових зобов'язань з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, нарахованих з серпня по грудень 2014 року у розмірі 42 645 976 грн 58 коп., а факт сплати зазначеної суми до державного бюджету підтверджено відповідачем.

22 жовтня 2018 року податковим органом подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме вимог статті 4, підпункту 1.1 пункту 1 підрозділу 9-1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, статей 72, 73, 75, 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України. Податковий орган вказує, що судами попередніх інстанцій взагалі не надана оцінка доводам відповідача про узгодження зобов'язань, які позивач вважає надміру чи помилково сплаченими. Відповідач також вважає, що у цій справі є всі підстави для залишення заяви без розгляду та задоволення відповідного клопотання, яке було заявлено у суді першої інстанції, проте проігноровано як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції. У зв'язку із наведеним податковий орган просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

22 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суд відкрито касаційне провадження за наслідком усунення податковим органом недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк та витребувано з Окружного адміністративного суду міста Києва справу № 826/9462/17.

06 грудня 2018 року справа № 826/9462/17 надійшла до Верховного Суду.

06 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якому Товариство спростовує доводи касаційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до положень статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" перебуває за неосновним місцем обліку в Гадяцькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області.

Зі слів позивача судами попередніх інстанцій встановлено, що ним в період з серпня по грудень 2014 року нараховано та сплачено плату за користування надрами для видобування:

- газового конденсату у розмірі 7 094 593,15 грн. із застосуванням ставки 45 %, зокрема:

- за серпень 2014 року 1 465 258,22 грн, що вбачається з податкових розрахунків №168, №169, №170 від 22 вересня 2014 року та платіжного доручення №7459 від 29 вересня 2014 року;

- за вересень 2014 року у розмірі 1 182 714,47 грн, на підтвердження чого надано податкові розрахунки №189, №190, №191 від 14 жовтня 2014 року та платіжне доручення №7978 від 30 жовтня 2014 року;

- за жовтень 2014 року в сумі 1 625 867,43 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться податкові розрахунки №212, №213, №214 від 17 листопада 2014 року та платіжне доручення №8408 від 28 листопада 2014 року;

- за листопад 2014 року в розмірі 1 565 488,71 грн., на підтвердження чого надано податкові розрахунки №236, №237, №238 від 15 грудня 2014 року та платіжне доручення №8847 від 26 грудня 2014 року;

- за грудень 2014 року в сумі 1 255 264,32 грн., що підтверджується податковими розрахунками №259, №260, №261 від 13 січня 2015 року та платіжним дорученням №228 від 30 січня 2015 року;

- природного газу із застосуванням ставки 55 % у розмірі 88 309 538,99 грн., зокрема,

- за серпень 2014 року 17 612 459,73 грн, що вбачається з податкових розрахунків №168, №169, №170 від 22 вересня 2014 року та платіжного доручення №7464 від 29 вересня 2014 року;

- за вересень 2014 року у розмірі 17 790 216,78 грн, на підтвердження чого надано податкові розрахунки №189, №190, №191 від 14 жовтня 2014 року та платіжне доручення №7979 від 30 жовтня 2014 року;

- за жовтень 2014 року в сумі 17 992 884,87 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи містяться податкові розрахунки №212, №213, №214 від 17 листопада 2014 року та платіжне доручення №8409 від 28 листопада 2014 року;

- за листопад 2014 року в розмірі 16 161 425,45 грн., на підтвердження чого надано податкові розрахунки №236, №237, №238 від 15 грудня 2014 року та платіжне доручення №8848 від 26 грудня 2014 року;

- за грудень 2014 року в сумі 18 752 552,16 грн., що підтверджується податковими розрахунками №259, №260, №261 від 13 січня 2015 року та платіжним дорученням №229 від 30 січня 2015 року.

Загальний розмір сплаченої плати за користування надрами для видобування становить 95 404 132,14 грн., що не заперечується представником податкового органу.

Касаційна скарга позивача підлягає перегляду в межах доводів та вимог відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо строку звернення до суду за захистом порушеного права.

На момент звернення Товариством із позовом, 31 липня 2017 року за діючими на той час положеннями частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Податковий орган у касаційній скарзі посилається на пропуск позивачем саме шестимісячного строку, а також на те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання відповідача у справі про залишення позову без розгляду внаслідок пропуску строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції не здійснив оцінку наявності або відсутності підстав для залишення позову без розгляду, хоча на цю обставину, серед іншого, посилався відповідач в апеляційній скарзі. Судом апеляційної інстанції не здійснив аналіз наявних «інших», на відміну від встановлених процесуальним законом норм, які регулюють це питання, натомість здійснив розгляд апеляційної скарги по суті.

Суд зазначає, що судами попередніх інстанцій порушені норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Суди першої та апеляційної інстанцій необґрунтовано відхилили (не розглянули) клопотання відповідача у справі про залишення позову без розгляду, внаслідок пропуску строку звернення до суду, не встановили наявність або відсутність обставин, які призводять до цього процесуального рішення та мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи спірні правовідносини, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою окремі положення статті 43 Податкового кодексу України, якою врегульовані умови повернення помилково та /або надміру сплачених грошових зобов'язань, не надали оцінку доводам відповідача про узгодженість зобов'язань, які позивач вважає надміру чи помилково сплаченими, та значення цієї обставини для встановлення правомірності чи протиправності дій податкового органу.

В контексті наведених норм судами попередніх інстанцій не дослідженні зібрані у справі докази, а також не надано оцінки окремим доводам відповідача, які містилися у запереченнях на позов Товариства та апеляційній скарзі податкового органу.

Відповідно до пункту першого та другого частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази або необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд зауважує, що мета адміністративного судочинства досягається виключно за умови, якщо суд оцінює кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше суди не виконують свої зобов'язання щодо пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, пунктами 1 та 2 частини 2, частини 4 статті 353, статтями 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Гадяцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2018 року у справі № 826/9462/17 скасувати.

Адміністративну справу № 826/9462/17 направити до Окружного адміністративного суду м. Києва на новий розгляд.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер