Справа № 464/2262/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/410/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Запотічного І.І.,

суддів - Сапіги В.П., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Марцинковській О.М.,

з участю представників:

від апелянта: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідачів: Мацепури В.І.,

від третьої особи: ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 червня 2018 року (суддя Чорна С.З., ухвалене в м.Львові о 09:52, повний текст складено 26.06.2018 року) у справі № 464/2262/17 за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Приватного підприємства «Канстрансбуд», ОСОБА_6, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» про визнання протиправним та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Приватного підприємства «Канстрансбуд», ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування дозволів Сихівської районної адміністрації № 140, 141, 142 від 20.10.2016 року, затверджених розпорядженням Сихівської районної адміністрації № 607 від 20.10.2016 року.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19.06.2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,позивач ОСОБА_5 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу у якій, з посиланням на порушення судом при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, неповне та неправильне встановлення обставин які мають значення для справи, просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, вказує, що при розгляді даної справи суд першої інстанції не забезпечив виконання протокольної ухвали Сихівського районного суду м.Львова у цій же справі, якою було зобов'язано ЛКП «Львівводоканал» надати відповідні докази, які мають значення для правильного вирішення спору. Апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно аналізує законність чи незаконність здійснення будівельних робітна АДРЕСА_1, що не є предметом спору, натомість повністю оминає дослідження законності надання відповідачем дозволів на порушення благоустрою та дослідження порушення прав позивача.

В судовому засіданні представники апелянта надали пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Представник відповідачів ПП «Кантрансбуд» та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, вважає доводи апелянтів безпідставними та просив оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідач -Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно пп.17 п.«а» ч.1 ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, видача дозволу на порушення об'єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених законом

Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що порядок видачі дозволів або відмови з їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів затверджується рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради на підставі Типового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2013 № 870 затверджено Типовий порядок видачі дозволів на порушення об'єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформленні, видачі дублікатів, анулювання дозволів.

Ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 № 376 затверджені Правила благоустрою і утримання території міста Львова, та відповідно до п. 14.1 яких, дозвіл на тимчасове порушення благоустрою при виконанні робіт видає відповідна районна адміністрація на підставі укладеного договору між виконавцем робіт та уповноваженими комунальними підприємствами, переліченими у додатку 2 до цих Правил.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує дозволи Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 140, 141, 142 від 20.10.2016 року які видані ПП «Кантрансбуд» на тимчасове порушення благоустрою у зв'язку з будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1.

Так, відповідно до дозволу № 140 від 20.10.2016 року ПП «Кантрансбуд» дозволено виконувати роботи на АДРЕСА_1 на тимчасове порушення благоустрою у зв'язку із прокладенням електричного кабелю, який погоджений робочим проектом «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1». Прокладку мережі електропостачання через вул.Карманського в місцях переходу здійснити шляхом перекопу.

Згідно дозволу № 141 від 20.10.2016 року ПП «Кантрансбуд» дозволено виконувати роботи АДРЕСА_1 на тимчасове порушення благоустрою та часткове перекриття вулиці у зв'язку з виносом магістрального каналізаційного колектора, який погоджений робочим проектом «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1» та знаходиться на розі вулиць Карманського-Ярославенка у м. Львові.

Крім цього, відповідно до дозволу № 142 від 20.10.2016 року ПП «Кантрансбуд» дозволено виконувати роботи на АДРЕСА_1 на тимчасове порушення благоустрою у звязку з будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1 для складування будівельних матеріалів та встановлення будівельного крану поза межами земельної ділянки (будівельного майданчика).

Судом встановлено, що вказані дозволи видані Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради на виконання постанови Сихівського районного суду м.Львова від 30.06.2016 року у справі за позовом ПП «Кантрансбуд» до Сихівської районної адміністрації про зобов'язання до вчинення дій та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 року, якою залишено в силі рішення Сихівського районного суду м.Львова.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак аналізуючи матеріали справи колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оспорювані позивачем дозволи видані Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради відповідно до наданих повноважень та норм законодавства України та за належних до цього підстав.

Щодо посилання апелянта на порушення його прав при видачі вказаних дозволів колегія суддів зазначає наступне.

Частина 1 ст. 2 КАС України (в редакції на час звернення позивача до суду з позовом) визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналізуючи наведені норми та висновок Конституційного Суду України, вбачається, що під час розгляду справи суд повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, ( в редакції на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, ( в редакції на час звернення позивача до суду з позовом) позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Крім цього, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли стались зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто відбулось припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах.

Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, однак оспорювані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов'язку.

Задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно на противагу вказаному вище, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які не впливають на суб'єктивні права та обов'язки особи, зокрема, ті, вчинення яких особа не вправі вимагати від суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.171 КАС України (в редакції на час звернення позивача в суд з позовом) право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таким чином, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права та інтереси осіб, а задоволенню ті позовні вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Виходячи з викладеного, обов'язковою умовою для задоволення позовних вимог є участь позивача у правовідносинах, які визначені статтею 171 КАС України(в редакції на час звернення позивача в суд з позовом).

Разом з тим загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Колегія суддів зазначає, що з'ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.

Правовий акт індивідуальної дії породжує права й обов'язки тільки для того суб'єкта (чи визначеного цим актом кола суб'єктів), якому його адресовано.

Відсутність у позивача прав чи обов'язків у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акту, не породжує для нього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Вказане підтверджується також правовою позицією Верховного суду України, висловленою ним у постанові від 24.02.2015р., яка неодноразово підтримувалася і Вищим адміністративним судом України при вирішенні аналогічних спорів.

Так, Верховний Суд України у зазначеному судовому рішенні визнав, що правило, встановлене частиною другою статті 171 КАС України щодо оскарження нормативно-правового акту лише особами, щодо яких його застосовано, а також особами, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії. Відсутність у будь - кого, в тому числі і заявника, прав чи обов'язків у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акту індивідуальної дії, не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Отже, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправними та скасування дозволів Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради виданих Приватному підприємству «Кантрансбуд» на тимчасове порушення благоустрою у зв'язку з будівництвом багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками по АДРЕСА_1.

Тобто, внаслідок видачі відповідачем Сихівською РА Львівської міської ради Приватному підприємству «Кантрансбуд» спірних дозволів, як особі, яка звернулась із заявою про видачу такогих, внаслідок чого виникли публічно-правові відносини у зв'язку з видачею цих дозволів, які являють собою правові акти індивідуальної дії, то породжують певні права саме для ПП «Кантрансбуд» .

Спірні дозволи № 140, 141, 142 від 20.10.2016 року за своєю юридичною суттю є актами індивідуальної дії та направлені на врегулювання правовідносин, у даному випадку, між Сихівською РА Львівської міської ради та ПП «Кантрансбуд».

Колегія суддів апеляційного вважає, що позивач не є стороною таких правовідносин у публічно-правовій сфері, оскільки відповідач не здійснював щодо позивача жодних управлінських функцій, пов'язаних із видачею спірних дозволів.

Проживання по сусідству з територією забудови не надає особі статусу учасника цих правовідносин з огляду на те, що для нього оскаржені дозволи не створили жодних юридичних наслідків. Відповідно відсутність у позивача прав та/або обов'язків у зв'язку з прийняттям оскаржуваних дозволів не надає йому і права на захист у спосіб, який він обрав.

Відтак колегія суддів вважає, що оскарженими дозволами відповідача не порушуються права, свободи чи інтереси позивача, оскільки публічно-правові відносини у зв'язку із видачею дозволів на тимчасове порушення благоустрою, у зв'язку з будівництвом багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, виникли саме між суб'єктом владних повноважень Сихівською РА Львівської міської ради та ПП «Кантрансбуд», а позивач не є учасником вказаних правовідносин у публічно-правовій сфері, Сихівська РА не здійснює щодо нього жодних управлінських функцій та здійснення суб'єктом владних повноважень діяльності по видачі оскаржуваних дозволів жодним чином не торкається прав, свобод чи інтересів позивача в сфері публічно - правових відносин.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції про безпідставність вимог позивача до Сихівської РА Львівської міської ради щодо визнання протиправними та скасування оскаржуваних дозволів.

Крім цього, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне вказати, що станом на день прийняття рішення судом першої інстанції дозволи Сихівської РА Львівської міської ради № 140, 141, 142 від 20.10.2016 року втратили чинність так як термін виконання робіт значився по 20.10.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Виходячи з заявлених ОСОБА_5 позовних вимог колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в частині вимог до зазначених в рішенні відповідачів - Приватного підприємства «Кантрансбуд» та ОСОБА_6, з врахуванням ч.1 ст.319 КАС України, підлягає скасуванню, а провадження в цій частині закриттю, оскільки такі вимоги відповідно до суб'єктного складу учасників справи, повинні розглядатися, відповідно, за правилами господарського та цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції не забезпечив виконання протокольної ухвали Сихівського районного суду м.Львова у цій же справі, якою було зобовязано ЛКП «Львівводоканал» надати відповідні докази, які мають значення для правильного вирішення спору, оскільки як вбачається з матеріалів (а.с.212, том 1) представником ЛМКП «Львівводоканал» на запит Сихівського райсуду м.Львова в якому є посилання на протокольну ухвалу суду від 06.09.2017 року(а.с.196, том 1) надано відповідь, до якої долучено копії топографічного знімання в масштабі 1:500 за адресою: м.Львів, АДРЕСА_1 для проектних пропозицій; копію технічних умов; копію зведеного плану інженерних мереж з робочого проекту багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1; копію плану зовнішніх мереж водопостачання та каналізації з Робочого проекту багатоквартирного житлового будинку з вбудованими автостоянками на АДРЕСА_1.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині вимог позивача до ПП «Кантрансбуд» та ОСОБА_7 підлягає скасуванню з закриттям провадження в цій частині, а в решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись статями 308, 315, 316, 319, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19.06.2018 року у справі №464/2262/17 в частині вимог до ПП «Кантрансбуд» та ОСОБА_6 скасувати та закрити провадження в цій частині. В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді В. П. Сапіга
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 13.12.2018р.