Справа № 813/1946/16
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2093/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом керівника Львівської місцевої прокуратури №1 до Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Львівське комунальне підприємство «Зелений Львів», Товариство з обмеженою відповідальністю «С.О.Груп» про визнання протиправною і скасування ухвали, за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року (суддя першої інстанції Сакалош В.М., м. Львів, повний текст складено 11.09.2018),

В С Т А Н О В И В :

Керівник Львівської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання протиправною та скасування ухвали Львівської міської ради №340 від 17.03.2016 про надання ТзОВ «С.О.Груп» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на вул. Уласа Самчука, 8, на яку буде поширюватися право сервітуту у межах пам'ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 6 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилася прокуратура Львівської області та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення та закрити провадження у справі. Апелянт вказав, що спір щодо законності ухвали Львівської міської ради був вже розглянутий в порядку господарського судочинства (справа № 914/1594/17) і судові рішення набрали законної сили. Оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування реалізоване, так як Львівською міською радою було затверджено проект землеустрою. Також, Львівською міською радою та ТОВ «С.О. Груп» укладено договір сервітуту від 27 червня 2018 року, який зареєстровано 15 серпня 2018 року. Отже, даний спір не є адміністративним.

У судовому засіданні представник апелянта Шимін Н.М. підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що даний спір був розглянутий в порядку господарського судочинства і судові рішення набули законної сили. Також оскаржувана ухвала міської ради вже реалізована, оскільки Львівською міською радою та ТОВ «С.О. Груп» укладено договір сервітуту, а тому даний спір є спором господарським, а не адміністративним.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Дослідивши письмові докази, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою Львівської міської ради № 340 від 17.03.2016 «Про надання ТзОВ «С.О. Груп» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на вул. Уласа Самчука, 8, на яку буде поширюватись право сервітуту у межах пам'ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк»» TзOB «С.О. Груп» надано дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,1735 га на вул. У. Самчука, 8 у м. Львові, на яку буде поширюватись право сервітуту на платній умові у розмірі орендної плати, терміном на 5 років для обслуговування будівлі відпочинкового комплексу «Парк-Блюз» (з обмеженнями без права капітального будівництва та реконструкції; без права огородження ділянки; без права зміни цільового призначення ділянки) у межах пам'ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Львівський окружний адміністративний суд виходив з того, що, приймаючи оскаржуване рішення, міська рада діяла в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Земельного кодексу України. При цьому доводи позивача про порушення органом місцевого самоврядування при прийнятті оскаржуваного рішення вимог закону не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

Як установлено матеріалами справи, оскаржувана ухвала Львівської міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для встановлення сервітуту на земельну ділянку була реалізована.

Так, ухвалою Львівської міської ради № 1458 від 26 грудня 2016 року було затверджено ТОВ «С.О. Груп» технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яке буде поширюватися право сервітуту у межах пам'ятки садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Стрийський парк» та надано земельну ділянку в обмежене сервітутне користування на платній основі терміном на 5 років для обслуговування будівлі відпочинкового комплексу.

Також, між Львівською міською радою та ТОВ «С.О. Груп» було укладено договір сервітуту від 27 червня 2018 року, який зареєстровано 15 серпня 2018 року.

Отже, оскаржувана у даній справі ухвала міської ради була реалізована і на момент вирішення справи у суді першої інстанції третя особа набула цивільних прав на земельну ділянку.

Виходячи з положень ст. 13 Конституції України, ст. 177, 181, 324 ЦК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб'єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Оскільки на підставі оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень у подальшому в третьої особи виникло речове право, правомірність набуття якого оспорюється позивачем, то цей спір стосується приватноправових відносин і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі з обов'язком суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту першого статті 6 Конвенції.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 802/233/16-а (провадження № 11-290апп18), від 27 червня 2018 року у справі № 814/104/17 (провадження № 11-607апп18), від 28 листопада 2018 року у справі 583/1352/15-а (провадження № 11-1104 апп18).

З огляду на наведене та ураховуючи суть спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Слід зазначити, що рішенням господарського суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у справі № 914/1594/17 було вирішено спір щодо законності ухвали Львівської міської ради №340 від 17.03.2016 про надання ТзОВ «С.О.Груп» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, і відмовлено в позові заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 Львівської області.

Зазначене рішення постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31 січня 2018 року було залишено без змін.

Отже, в порядку господарського судочинства даний спір вже було вирішено і судові рішення набули законної сили.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про підставність доводів апеляційної скарги та необхідність скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Керуючись ч. 3 ст. 243, 250, 308, 310, п. 3 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 319, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 813/1946/16 скасувати.

Провадження у справі за позовом керівника Львівської місцевої прокуратури №1 до Львівської міської ради про скасування ухвали закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст складено 13 грудня 2018 року.