Справа № 404/4736/17 (2-а/404/482/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

28 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 404/4736/17 (2-а/404/482/17)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Лащенко Р.В., позивач ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2018 року в адміністративній справі №404/4736/17 (2-а/404/482/17) (суддя у 1 інстанції Павелко І.Л., повний текст рішення складено 23.02.2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугою років, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі ГУПФУ в Кіровоградській області, відповідач), в якому просив, з урахуванням позиції Верховного Суду України, які зазначені у постанові від 10 лютого 2015 року № 21-630а14, згідно якої правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію за вислугою років з 01.01.2007 року згідно з чинним законодавство України на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року по справі № 404/8137/13-а (2-а/404/2/16) та постанови Верховного Сум України від 10 лютого 2015 року № 21 -630а14.

Свої вимоги позивач мотивував тим, щопенсію за вислугу років йому призначено з порушенням чинного законодавства як щодо її розміру, так і щодо дати її призначення, а саме: з 23 вересня 2016 року, у зв`язку із чим він звернувся до відповідача з відповідною заявою, проте, останній у відповідь на вказану заяву надав формальну відписку і, не зважаючи на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року № 21-630а14, вдруге порушив право позивача на призначення та виплату йому пенсії за вислугу років, яка має бути призначена починаючи з 01.01.2007 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років починаючи з 01.01.2007 року з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, щостаттею 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, тому, зважаючи на те, що пенсію позивачеві було призначено на виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року у справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16), повний текст якого складено 23.09.2016 року та яке цієї ж дати набрало законної сили, тому позивач знав про призначення йому пенсії та мав змогу звернутися до відповідача з питань щодо періоду, з якого дану пенсію було призначено, водночас до суду ОСОБА_1 звернувся лише 28.07.2017 року, тобто через 10 місяців після призначення пенсії, а, отже, з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАСУ. За таких обставин, на думку відповідача, позов має бути залишений без розгляду. Стосовно заперечень по суті позовних вимог щодо здійснення призначення пенсії позивачеві з 01.01.2007 року, відповідач зазначив, що дату призначення пенсії ОСОБА_1 було визначено відповідно до вищевказаної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16), повний текст якої виготовлено 23 вересня 2016 року та яка цієї ж дати набрала законної сили, згідно з якою визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі № 458/М-П від 18.07.2013 року, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років, та з урахуванням п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7, яким передбачено, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням. Таким чином, після отримання документів від Управління Міністерства внутрішніх України в Кіровоградській області, пенсію позивачеві було призначено з 23 вересня 2016 року, з урахуванням судового рішення, яке набрало законної сили саме 23.09.2016 року, та відповідно до чинного законодавства.

Позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначав, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною та такою, що відповідає дійсним обставинам справи та прийнятою з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а отже апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Позивач в судовому засіданні проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності через відсутність фінансування ГУПФУ в Кіровоградській області на відрядження, в якому також зазначав, що підтримує доводи та вимоги апеляційної скарги у повному обсязі та просить її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, 04 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Управління поліції охорони в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати неправомірною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 у призначенні йому пенсії за вислугу років, оформлену листом від 16 березня 2006 року №1171, з рекомендацією звернутися до органів внутрішніх справ; визнати неправомірною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №12/М-41 від 01.03.2007 року у призначенні йому пенсії за вислугу років; визнати неправомірною відмову Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області №19/4-М-26 від 29.08.2006 року у призначенні йому пенсії за вислугу років та у виплаті пенсії в період з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року; визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області № 458/М.11 від 18.07.2013 року у виплаті йому пенсії за вислугу років; а також: зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 та Кіровоградський міський військовий комісаріат на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передати його заяву про призначення пенсії за вислугу років від 02.03.2006 року у п`ятиденний строк до Управління поліції охорони в Кіровоградській області (правонаступник Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області) та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, правонаступником якого є Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, при цьому вважати, що датою відправлення його заяви є 07.03.2006 року; зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління поліції охорони в Кіровоградській області: сформувати пенсійну справу ОСОБА_1 , призначити йому пенсію за вислугу років з 10.03.2006 року, нарахувати та виплатити йому пенсію за вислугу років з 10.03.2006 року по 31.12.2006 року включно; зобов`язати управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області та Управління поліції охорони в Кіровоградській області, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» передати за формою, що затверджується Пенсійним фондом України пенсійну справу ОСОБА_1 з 01 січня 2007 року до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області прийняти пенсійну справу ОСОБА_1 з 01.01.2007 року від Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області і Управління поліції охорони в Кіровоградській області та продовжити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 01.01.2007 року безстроково.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року у справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16) вищевказаний адміністративний позов ОСОБА_1 :

- в частині позовних вимог про визнання неправомірними відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Відділу Державної служби охорони при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії, а також про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Управління поліції охорони в Кіровоградській області вчинити певні дії залишено без розгляду;

- в частині позовних вимог до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Управління поліції охорони в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними відмови та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі №458/М-11 від 18.07.2013 року, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років;

- зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області підготувати та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Повний текст постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року у справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16) складено 23.09.2016 року та цієї ж дати вона набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року в адміністративній справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16), зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до записів з трудової книжки з 17.10.1979 року по 19.06.1992 року (звільнений в запас) проходив службу в Збройних силах СРСР та України. З 19.04.1993 року по 12.04.1995 року (відповідно до витягу з наказу по ВДСО при УМВС України в Кіровоградській області за останнім місцем служби від 11.04.1995 року №27 о/с, позивач звільнений з органів МВС України за власним бажанням) позивач проходив службу в органах МВС України. Загальний трудовий стаж складає більше 26 років, з них військовий стаж складає 12 років 6 місяців, з урахуванням проходження служби в органах МВС України - 13 років 8 місяців.

02.03.2006 року позивач звернувся до Кіровоградського ОВК із заявою про призначення пільгової пенсії за вислугу років у відповідності до п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

10.03.2006 року позивачу виповнилось 45 років.

Листом №1171 від 16.03.2006 Кіровоградський ОВК з посиланням на наказ ВДСО при УМВС України в області №27 л/с від 11.04.1995 року (наказ про звільнення позивача) повідомив ОСОБА_1 про необхідність звернення у відомство за місцем останньої служби. Відповідь позивач отримав фактично в липні 2006 року.

04.08.2006 року позивач звернувся до кадрового відділу Державної служби охорони при УМВС в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії.

Листом від 29.08.2006 №19/4-М-26 Відділ Державної служби охорони при Управлінні МВС України в Кіровоградській області повідомив позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії, оскільки на день звільнення з органів внутрішніх справ позивач не мав 45-ти річного віку і заява подана ним після введення в дію Закону «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців».

05.02.2007 року позивач звернувся до Управління МВС України в Кіровоградській області щодо призначення йому пенсії, проте отримав відповідь №12/М-41 від 01.03.2007 року про доцільність звернення до Управління Пенсійного фонду України у зв`язку із змінами законодавства.

Листом №458/М-11 від 18.07.2013 року, за дорученням прокуратури області, на скаргу позивача від 14.06.2013 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для призначення йому пенсії, оскільки на момент звільнення з військової служби він не досяг 45-ти річного віку.

Надаючи оцінку вищевказаній відмові Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладеній в листі №458/М-11 від 18.07.2013 року, щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугою років, суд апеляційної інстанції у постанові від 19.09.2016 року в адміністративній справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16) встановив, що у ОСОБА_1 наявне право на призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, а тому вищевказана відмова відповідача у призначенні такої пенсії є протиправною.

Вирішуючи питання про наявність у позивача права на призначення пенсії за вислугою років на підставі п. «б» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ(далі - Закон №2262-ХІІ), апеляційний суд виходив з наступного.

Так, Закон №2262-ХІІвизначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ст. 2 вказаного Законувійськовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Законупризначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Умови призначення пенсії за вислугу років визначеностаттею 12 цього ж Закону.

Редакція пункту «б» зазначеної статті змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення 45-річного віку на час звільнення зі служби.

У певний час існували положення статті, за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років за наявності інших обов`язкових умов.

Так, відповідно до пункту «б» зазначеної статті (в редакції, що діяла на момент досягнення позивачем 45-річного віку), право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Законом України від 4 квітня 2006року №3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» (далі - Закон №3591-IV) внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт «б» цієї статті передбачає, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 Закону №2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Аналіз наведених правових норм дає змогу дійти висновку, що незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в ст.12 Закону №2262-XIIособи (військовослужбовці), які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку (до набрання чинності Законом України від 4 квітня 2006 року №3591-IV) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

При цьому колегія суддів виходила з того, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення позивача виникають не в момент його звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на призначення пенсії.

Отже, оскільки на час досягнення позивачем віку 45 років (на 10 березня 2006 року) останній мав достатній загальний та спеціальний стаж і на цей час діяла редакція пункту «б» статті 12 Закону №2262-XII, яка давала позивачу право на призначення пенсії за вислугою років, то подальші зміни в законодавстві не можуть позбавити позивача цього досягнутого права на пенсійне забезпечення.

Водночас, судом встановлено, що з 01.01.2007 року функції з призначення та виплати пенсій особам, яким пенсія призначена на підставі Закону України №2262, передано органам Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян`затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян, який в свою чергу визначає механізм передачі органам Пенсійного фонду України від Міноборони, МВС та інших органів, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України №2262, функцій з призначення і виплати пенсій (далі - передача функцій з призначення і виплати пенсій).

Відповідно до вимог вказаної Постанови КМУ №1522 від 02.11.2006 рокувідповідні органи зобов`язано забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення та виплати пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам та мічманам та передачу їх до 01.01.2007 року до органів Пенсійного фонду України та виплату пенсій до визначеного строку.

Згідно з пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженомуПостановою Пенсійного фонду від 30.01.2007 року №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, /…/ (далі - міністерства та інші органи).

В свою чергу на підставі Інструкції, затвердженої Наказом МВС від 25.06.2013 року №611 "Про окремі питання організації роботи із соціальних виплат в органах внутрішніх справ України" визначено, що робота з оформлення документів для призначення пенсій та отримання пільг військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей здійснюється відповідними структурними підрозділами фінансового та кадрового забезпечення головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (пункт 2.1).

Пунктом 2.3.1 цієї Інструкції встановлено, що на уповноважений структурний підрозділ покладаються підготовка та подання до територіальних органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій військовослужбовцям Національної гвардії України, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, та членам їх сімей.

Таким чином, законодавство визначено механізм, за яким позивач позбавлений можливості самостійно подати заяву про призначення пенсії за вислугою років до ГУ ПФУ. Така заява подається через відповідний підрозділ МВС, яким у даних правовідносинах є УМВС в Кіровоградській області, на який покладено обов`язок з підготовки та подання до територіальних органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсій.

Зважаючи на вищенаведене, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року в адміністративній справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16), зокрема, зобов`язано УМВС в Кіровоградській області підготувати та подати до ГУ ПФУ в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції під час розгляду справи, що розглядається, встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що на виконання вказаної постановиДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2016 року в адміністративній справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області підготувало та подало до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області документи для призначення пенсії за вислугою років стосовно ОСОБА_1 , а Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначило позивачу пенсію за вислугу років.

Так, листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області від 14.11.2016 року за вих.№2367/28/01-2016 до ГУ ПФУ у Кіровоградській області направлено за належністю документи для призначення пенсії колишньому співробітнику ОВС ОСОБА_1 , в тому числі і подання про призначення пенсії останньому, в якому, зокрема, зазначено дату, з якої позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, а саме: 10.03.2006 року.

Протоколом ГУ ПФУ у Кіровоградській області за пенсійною справою (МВС) від 23.09.2016 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 23.09.2016 року довічно.

Вважаючи, що пенсію за вислугу років йому призначено з порушенням чинного законодавства як щодо її розміру, так і щодо дати її призначення, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Кіровоградській області з відповідною заявою.

На звернення позивача відповідач надав відповідь від 14.03.2017 року за вих.№1423/03-17, в якій зазначив, що дату призначення пенсії ОСОБА_1 було визначено відповідно до вищевказаної постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року у справі №404/8137/13-а (2-а/404/2/16), повний текст якої виготовлено 23 вересня 2016 року та яка цієї ж дати набрала законної сили, згідно з якою визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладену в листі № 458/М-П від 18.07.2013 року, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугою років, та з урахуванням п.10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7, яким передбачено, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням. Таким чином, після отримання документів від Управління Міністерства внутрішніх України в Кіровоградській області, пенсію позивачеві було призначено з 23 вересня 2016 року, з урахуванням судового рішення, яке набрало законної сили саме 23.09.2016 року, та відповідно до чинного законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язанняГУ ПФУ в Кіровоградській області призначити позивачеві пенсію за вислугу років, починаючи з 01.01.2007 року з урахуванням виплачених сум, суд першої інстанції у справі, що розглядається, виходив з того, що на час звернення до Відділу Державної служби охорони при УМВС в Кіровоградській області, а саме - 04.08.2006 pоку, позивач мав право на призначення йому пенсії за вислугу років, оскільки 45 років йому виповнилось ще 10.03.2006 року, отже, ОСОБА_1 звертався з заявою про призначення йому пенсії не пропустивши строки, передбачені ст.99 КАС України,при цьому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, викладена в листі №458/М-П від 18.07.2013 року, щодо права позивача на призначення пенсії за вислугу років, визнана постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2016 року протиправною.

Разом з тим, судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що рішення відповідача про призначення позивачеві пенсії з 23.09.2016 року, а саме: протокол ГУ ПФУ у Кіровоградській області за пенсійною справою (МВС) від 23.09.2016 року на теперішній час є чинним і ОСОБА_1 не оскаржувалося.

Так, згідно з пунктом 14 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженогоПостановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1,зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 року за №135/13402 (далі Порядок №3-1), орган, що призначає пенсії, розглядає питання пропризначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший і поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсії, при поданні заявником всіх необхідних документів.

Пунктами 17 та 18 Порядку №3-1 передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії. Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Позивачем не ставилося питання про правомірність вищевказаного рішення відповідача про призначення пенсії саме з 23.09.2016 року. Такі вимоги ОСОБА_1 заявлено не було і, відповідно, судом першої інстанції вони не розглядалися.

За таких обставин та зважаючи на те, що пенсія позивачеві вже призначена з 23.09.2016 року, рішення про її призначення з цієї дати не оскаржене та є чинним, підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання призначити ОСОБА_1 пенсію з іншої дати відсутні.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.02.2018 року в адміністративній справі №404/4736/17 (2-а/404/482/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугою років скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про зобов`язання вчинити певні дії, пов`язані з призначенням пенсії за вислугою років відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 28.11.2018 року, в повному обсязі постанова виготовлена 03.12.2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя В.А. Шальєва