Справа № 816/2150/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2150/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Державне підприємство "Національні інформаційні системи" ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018, суддя К.І. Клочко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 повний текст складено 20.09.18 по справі № 816/2150/18

за позовом Приватного нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4

до Міністерства юстиції України треті особи: Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Нотаріальна палата України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (далі позивач, приватний нотаріус ОСОБА_4В.) звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач), третя особа: Державне підприємство "Національні інформаційні системи", Нотаріальна палата України, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 07.06.2018 №1753/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора-приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 задоволено адміністративний позов в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 07.06.2018 №1753/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора-приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що під час розгляду заяв №№ 23369678, 23370153, 23375218, 23375533, 23379132 приватним нотаріусом ОСОБА_4 порушено вимоги статей 10, 18, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-VI (далі Закон № 1952), пунктів 12, 14, 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок № 1127), оскільки за зазначеними заявами прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відсутності документа, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси. ОСОБА_3 результатами проведеної камеральної перевірки комісією запропоновано заблокувати доступ приватного нотаріуса ОСОБА_4 до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на чотири місяці. Зазначена пропозиція реалізована в наказі Міністерства юстиції України від 07.06.2018 № 1753/5, копія якого надіслана позивачу листом від 12.06.2018. При цьому, Законом № 1952 тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав є найлегшою із передбачених Законом санкцій, застосування яких для відповідача є імперативним у разі виявлення останнім порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами. Визначення строку блокування доступу до Державного реєстру прав є дискреційним повноваженням відповідача при реалізації його повноважень, передбачених Законом № 1952. Також відповідач вказав, що суд першої інстанції в якості порушення зазначив те, що комісія, яка проводила перевірку, не витребувала паперові копії документів та пояснення, проте дані повноваження є правом, а не обовязком комісії. Крім того, початок блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав не повязаний з фактом отримання останнім відповідного рішення за результатом проведеної перевірки. Також, відповідач зазначив про вирішення Міністерством юстиції питання про передачу на розгляд субєкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що надані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного нотаріуса у спірному випадку, про що свідчать листи, адресовані приватному нотаріусу від 12.06.2018 № 6830/19.3.2/34-18 та Державному підприємству «Національні інформаційні системи» від 12.06.2018 № 6829/19.3.2/36-18.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа - Нотаріальна палата України у відзиві на апеляційну скаргу просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скарги відповідача без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018 відкрито провадження по справі № 816/2150/18.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2018 закінчено підготовку до розгляду та призначено справу № 816/2150/18 у відкритому судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, представника Державного підприємства "Національні інформаційні системи", перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

На підставі наказу Міністерства юстиції України № 1057/7 від 22.03.2018 головним спеціалістом відділу контролю у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату ОСОБА_5 проведено моніторинг реєстраційних дій державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_4

ОСОБА_3 результатами моніторингу складено акт від 14.05.2018, та в подальшому, за наслідками камеральної перевірки складено довідку від 30.05.2018, якими зафіксовано порушення приватним нотаріусом ОСОБА_4:

- частини 1 статті 18, частини 1 статті 23 Закону № 1952, пунктів 10,12,14,78 Порядку № 1127 внаслідок прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відсутності документа, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (подано рішення Полтавської міської ради від 22.07.2014 Про надання згоди на розміщення багатоквартирного житлового будинку та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по бульв. Боровиковського, 4, яким надано адресу земельній ділянці) за заявами №№ 26494215, 26495340, 26729860;

- статтей 10, 18, 23 Закону № 1952, пунктів 12, 14, 78 Порядку №1127 внаслідок прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відсутності документа, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (подано рішення Полтавської міської ради № 166 від 19.04.2006 Про продовження терміну проектування почергової забудови кварталу, що обмежений вулицями Ляхова, Жовтневою та майданом Незалежності (ІІ, ІІІ черги), в пункті 2 рішення зазначено про необхідність уточнення адреси після введення житлових будинків в експлуатацію) за заявами №№ 23369678, 23370153, 23375218, 23375533;

- статтей 10, 18, 23 Закону № 1952, пунктів 12, 14, 42, 81 Порядку № 1127 внаслідок прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відсутності документа, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (під час реєстрації права власності на гараж подано лише технічний паспорт та довідку обслуговуючого кооперативу) за заявами № 25564358 та № 23301538.

ОСОБА_3 результатами проведеної перевірки комісією запропоновано заблокувати доступ приватного нотаріуса ОСОБА_4 до Державного реєстру на нерухоме майно строком на 4 місяці.

Зазначена пропозиція реалізована наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2018 № 1753/5.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ є протиправним, оскільки не містить викладених фактів порушення, відомостей про негативні наслідки, а також мотивів застосування саме такої санкції.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ч.1 ст. 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

ОСОБА_3 результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.&?т;…&?и;

ОСОБА_3 результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про, зокрема, тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав (ч. 2, п.п. 2, 4 ст. 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). Відповідно до ч. 4 вищезазначеної статті Закону порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України Про звернення громадян, і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.&?д;…&?а;

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України Про звернення громадян і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов'язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Пунктом 9 Порядку № 990 результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

Отже довідка є самостійним документом, який містить лише інформацію про результати перевірки, висновки та пропозиції членів комісії, які мають виключно рекомендаційний характер. Як вбачається із змісту оскаржуваного Наказу, в ньому вказується лише про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на чотири місяці. При цьому, в Наказі відсутній виклад конкретних порушень порядку державної реєстрації прав, та мотивації в застосуванні блокування доступу до реєстру саме на строк чотири місяці.

Враховуючи положення ч.2 ст. 37-1 Закону №1952, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності оскаржуваного наказу, оскільки наказ Міністерства юстиції України №1753/5 від 07.06.2018 є невмотивованим, не містить будь-яких обґрунтувань щодо застосування до приватного нотаріуса ОСОБА_4 саме даної санкції та з чого виходив відповідач у визначені строку тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладені в постанові від 11.09.2018 по справі №826/15847/17.

Посилання апелянта на обов'язок Міністерства юстиції України застосувати санкції до державного реєстратора при виявленні порушень у його діяльності, колегія суддів вважає слушними, проте рішення суб'єкта владних повноважень про застосування таких санкцій, відповідно до вимог ч.2 ст. 37-1 Закону №1952, повинно бути вмотивованим.

Щодо висновків довідки про допущення позивачем порушень порядку реєстрації прав, складеної за результатами камеральної перевірки відносно позивача.

Згідно приписів пункту 12 Порядку № 1127 у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до пункту 40 Порядку № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та цим Порядком. Згідно рішення Полтавської міської ради від 22.07.2014 "Про надання згоди на розміщення багатоквартирного житлового будинку та дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по бул. Боровиковського, 4 та рішення від 30.01.2015 про внесення змін до вищезазначеного рішення вбачається, що адресу м. Полтава, бул. Боровиковського, 4 присвоєно саме земельній ділянці, а не житловому будинку. (т. 2, а.с. 11-12)

Інших рішень з цього питання Полтавською міською радою не приймалося, що підтверджується відповіддю Полтавської міської ради на ухвалу суду №02-13/253 від 07.09.2018 та відповіддю Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради на адвокатській запит №01-02-01-14/1507 від 31.08.2018.

ОСОБА_3 таких обставин, під час прийняття рішення про реєстрацію права власності на підставі заяв №№ 26494215, 26495340, 26729860 приватний нотаріус ОСОБА_4 не мала можливості отримати інші документи, що підтверджують присвоєння обєкту нерухомого майна адреси через їхню відсутність. Реєструючи право власності за заявами №№ 23369678, 23370153, 23375218, 23375533 позивачем отримано рішення Полтавської міської ради № 166 від 19.04.2006 Про продовження терміну проектування почергової забудови кварталу, що обмежений вулицями Ляхова, Жовтневою та майданом Незалежності (ІІ, ІІІ черги), яким присвоєно адресу житловому будинку ІІ черги за адресою вул. Ляхова, 10 у м. Полтаві.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність порушення приватним нотаріусом ОСОБА_4 статтей 18, 23 Закону № 1952, пунктів 10, 12, 14, 78 Порядку № 1127.

Посилання апелянта на порушення позивачем статей 10, 18, 23 , пунктів 12, 14, 42, 81 Порядку № 1127 внаслідок прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за відсутності документа, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (під час реєстрації права власності на гараж подано лише технічний паспорт та довідку обслуговуючого кооперативу) за заявами № 25564358 та № 23301538 колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на наступне.

З копій реєстраційних справ за заявами № 23301538 та № 25564358 вбачається, що позивачем здійснено реєстрацію права власності на гаражі на підставі технічного паспорту та довідки обслуговуючого кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення ним внесків.

Згідно п. 80 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на окремо розташоване індивідуально визначене нерухоме майно (дача, гараж тощо), будівництво яких здійснювалося у результаті діяльності дачного, гаражного чи іншого кооперативу, крім документів, передбачених пунктами 41 і 42 цього Порядку, також подається довідка відповідного кооперативу про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі.

Відповідно до п. 42 цього Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, подаються:

1) технічний паспорт на обєкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обовязково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Враховуючи вищезазначене, Порядком № 1127 рішення про присвоєння адреси обслуговуючому кооперативу при реєстрації права власності на окремий гараж не вимагається.

Доказів присвоєння гаражам окремих адрес та наявності рішень про присвоєння цим гаражам окремих адрес матеріали справи не містять, відповідечем не надано.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у рішеннях приватного нотаріуса при реєстрації права власності за заявами № 23301538 та № 25564358 порушень статей 10, 18, 23 , пунктів 12, 14, 42, 81 Порядку № 1127.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що тимчасове блокування доступу до Державного реєстру прав є найлегшою із передбачених Законом санкцій колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки зазначене не позбавляє відповідача обовязку прийняти вмотивоване рішення, з обгрунтуванням застосування даного виду санкцій (строком на 4 місяці) як передбачено п. 2 ст. 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Северянін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобовязує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обовязок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обовязку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Врахочуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2018 року по справі № 816/2150/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст постанови складено 14.12.2018