Справа № 0440/7190/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 грудня 2018 року Справа № 0440/7190/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турлакової Н. В.

за участі секретаря судового засідання Зелецького Р.Р.

за участі:

представника позивача ОСОБА_11

представника відповідача Маковецька-Саєнко І.М.

представника Генеральної прокуратури Афанасенко К.В.

України

представників прокуратури Битяк Н.І., Бурцевої Т.О.,

Дніпропетровської області Афанасенко К.В.

представник третьої особи-3 не з'явився

представника третьої особи-4 ОСОБА_11

представників третіх осіб-5 ОСОБА_12, Петруньок С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро заяву представника Державної установи «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» (Голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12) про прийняття відмови від позову та закриття провадження по справі за позовом Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Генеральна прокуратура України, прокуратура Дніпропетровської області, Міністерство внутрішніх справ України, Громадська організація «Асоціація психіатрів України», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна установа «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Генеральна прокуратура України, прокуратура Дніпропетровської області, Міністерство внутрішніх справ України, Громадська організація «Асоціація психіатрів України», третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна установа «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу «Про реорганізацію Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1673 від 14.09.2018р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.10.2018р. позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Від представника Державної установи «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» в особі Голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12, який діє на підставі наказу №1673 від 14.09.2018 року «Про реорганізацію Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» надійшла заява про прийняття відмови від адміністративного позову та закриття провадження по справі.

В обґрунтування даної заяви зазначено, що позов подано представником ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» - ОСОБА_11 на підставі довіреності №34 від 16.07.2018р., копія якої наявна в матеріалах справи, виданої головним лікарем - ОСОБА_8 Разом з тим, наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.09.2018 року №1673 «Про реорганізацію ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» було прийнято рішення реорганізувати ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» шляхом приєднання до Державної установи «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» та призначено головою комісії з реорганізації ОСОБА_12 Вказаним головою комісії з реорганізації, прийнято Наказ по Державному закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №85 від 05.10.2018р., яким було скасовано всі довіреності, у т.ч. довіреність №34 від 16.07.2018р. видану на ім'я ОСОБА_11 на представництво інтересів Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», у зв'язку з чим, остання не має повноважень діяти від імені ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України». Відповідно до положень ч.4 ст.105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи.

У зв'язку з вказаним на підставі ст.ст.47, 189, 238 КАС України відмовляється від позову та просить закрити провадження у справі за позовом Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» до МОЗ України про визнання протиправним та скасування рішення. В якості додатка до вказаної заяви надав копію Наказу голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом» від 05.10.2018р. № 85 «Про скасування довіреностей».

У судовому засіданні заявник - Голова комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12 підтримав вказану заяву та просив її задовольнити посилаючись на доводи викладені в ній.

Представник позивача та третьої особи-4 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі та зазначила, що особа, яка підписала заяву про відмову від позову не уповноважена підписувати таку заяву, оскільки позов подано та підписано уповноваженою особою ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» - ОСОБА_11 на підставі довіреності №34 від 16.07.2018р., копія якої наявна в матеріалах справи, виданої головним лікарем - ОСОБА_8, який станом на даний час є керівником закладу позивача та підписантом вказаної довіреності, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Голова комісії з реорганізації (ліквідаційної комісії) ОСОБА_12 не є позивачем у вказаній справі.

Голова ліквідаційної комісії не може бути учасником судового процесу й виступати в ньому від власного імені, він не має повноваження з приводу відкликання позову або звернення до суду із заявами про залишення позову без розгляду, оскільки він не є посадовою або службовою особою юридичної особи. Голова комісії з реорганізації діє не в інтересах юридичної особи, яку він намагається представляти, наказ на який він посилається, оскаржується позивачем, тому виникає конфлікт інтересів.

На підтвердження своїх повноважень надала нотаріально посвідчену Довіреність ННК 713518 від 22.10.2018р. надану від імені Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом» в особі її керівника.

Представник відповідача згідно письмових пояснень просила задовольнити заяву про відмову від позову та закрити провадження у справі, оскільки уповноваженим органом управління вказаного закладу є Міністерство охорони здоров'я України, яким прийнято легітимне рішення про реорганізацію вказаного Державного закладу.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі просила задовольнити та зазначила, що ОСОБА_11 не має повноважень діяти від імені ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», посилаючись на ч.4 ст.105 ЦК України та оскаржуваний наказ, у зв'язку з чим, заява Голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12 про відмову від позову підлягає задоволенню.

Прокуратура Дніпропетровської області згідно письмових пояснень направлених на адресу суду зазначила, що категорично заперечує проти закриття провадження оскільки питання про законність оскаржуваного Наказу є суспільно значимим питанням. Дія зазначеного Наказу зачіпає інтереси держави та громадян не лише у сфері охорони здоров'я, а й у сфері охорони суспільного порядку, виконання судових рішень, пов'язаних з обмеженням свободи громадян, забезпечення у державі дії принципу законності та верховенства права. Заява про відмову від позову суперечить інтересам позивача Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом», згідно відомостей ЄДР ОСОБА_8 залишається керівником закладу, який від імені закладу подав позов проте заяви про відмову від нього не подавав. Так посилаючись на ч.6 ст.47, ч.5 ст.189 КАС України, просила відхилити заяву голови ліквідаційної комісії ДУ ЦПЗ ОСОБА_12 продовжити розгляд справи та скасувати оскаржуваний наказ МОЗ від 14.09.2018р. № 1673.

В судовому засіданні представник прокуратури Дніпропетровської області надані письмові пояснення підтримала та додатково звернула увагу на наявність ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 0440/6195/18 за позовом Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» до Міністерства охорони здоров'я про визнання протиправним рішення, наказу та зобов'язання вчинити певні дії, якою у задоволенні заяви голови комісії з реорганізації ОСОБА_12 поданої від імені вказаного закладу, про відмову від адміністративного позову та закриття провадження у справі, - відмовлено.

Представник Генеральної прокуратури України у судовому засіданні проти задоволення заяви про відмову від позову та закриття провадження заперечувала. Дія оскаржуваного наказу зачіпає інтереси держави та громадян не лише у сфері охорони здоров'я, а й у сфері охорони суспільного порядку, виконання судових рішень, пов'язаних з обмеженням свободи громадян, забезпечення у державі дії принципу законності та верховенства права. Заява про відмову від даного позову суперечить інтересам позивача - Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», який саме з метою захисту своїх прав та законних інтересів оскаржує Наказ МОЗ, а також порушує права, свободи та інтереси широкого кола інших осіб, а саме: хворих, які проходять лікування у ДЗ УПЛСН, оскільки підтвердження законності або протиправності оскаржуваного Наказу ставить у залежність можливість їх подальшого перебування у вказаному спеціалізованому закладі або переміщення до іншого аналогічного закладу; працівників ДЗ УПЛСН, оскільки від наслідків визнання законності Наказу залежить їх подальше працевлаштування та соціальне забезпечення з боку держави; правоохоронних органів, які видають, виконують судові рішення про застосування ПЗМХ, здійснюють нагляд за дотриманням законів при застосуванні до осіб ПЗМХ, оскільки існування оскаржуваного Наказу унеможливлює застосування до осіб, які будуть перебувати у новоствореному закладі ДУ ЦПЗ, примусових заходів медичного характеру.

Представник третьої особи-5 (Державна установа «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України») у судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву про відмову від позову та закриття провадження по справі підтримала та просила задовольнити її з підстав зазначених у ній.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.189 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Згідно ч.4 ст.105 Цивільного кодексу України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Статтею 244 Цивільного кодексу України передбачено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, визначено в ст. 246 Цивільного кодексу України.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Згідно ч.1 ст.10 вказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства охорони здоров'я України від 14.09.2018 № 1673 «Про реорганізацію Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» прийнято рішення реорганізувати Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» шляхом приєднання до Державної установи «Центр психічного здоров'я та моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України». Головою комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» призначено директора Державної установи «Центр психічного здоров'я та моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» ОСОБА_12.

За ініціативою суду були виготовлені Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.10.2018р., 10.10.2018р., 01.11.2018р. 30.11.2018р., в яких міститься інформація, що керівником ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» та підписантом значиться ОСОБА_9 Також зазначено, що ОСОБА_12 - голова комісії з припинення або ліквідатор.

Як вбачається із матеріалів справи, позов подано представником ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» - ОСОБА_11 на підставі довіреності №34 від 16.07.2018р., копія якої наявна в матеріалах справи, виданої головним лікарем - ОСОБА_8, яка була чинна станом на час звернення до суду.

Наказом голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12 від 05.10.2018 №85 скасовано довіреності на представництво інтересів Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» в усіх органах державної влади та органах місцевого самоврядування, судах, нотаріаті, правоохоронних органах (в тому числі органах дізнання і слідства), підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, перед фізичними та юридичними особами, в тому числі довіреність від 16.07.2018 №34, видану на ім'я ОСОБА_11 на представництво інтересів Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України».

Згідно Довіреності від 22.10.2018р. посвідченої нотаріусом, зареєстрованої в реєстрі за №954, Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» в особі головного лікаря ОСОБА_8, уповноважив ОСОБА_11 представляти інтереси закладу, у т.ч. представляти інтереси в усіх судах, в тому числі в судах загальної юрисдикції, адміністративних та господарських судах всіх інстанцій.

Таким чином, Довіреність від 22.10.2018р. посвідчена нотаріусом, на підставі якої діє представник позивача, підписана уповноваженою особою - службовою особою юридичної особи керівником, підписантом позивача ОСОБА_9 видана на ім'я ОСОБА_11, станом на час розгляду справи є чинна. Доказів протилежного заявником та відповідачем по справі не надано.

Разом з тим, Державний заклад «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства охорони здоров'я України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Генеральна прокуратура України, прокуратура Дніпропетровської області та Міністерство внутрішніх справ України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна установа «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу «Про реорганізацію Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1673 від 14.09.2018р.

Щодо посилання заявника - Голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12 на вимоги ч.4 ст.105 ЦК України в обґрунтування своєї заяви, то суд зазначає що оскільки повноваження представника позивача ОСОБА_11 підтверджені, остання уповноважена діяти та представляти інтереси, у т.ч. в усіх судових інстанціях від імені ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», як під час подання даної позовної заяви на підставі довіреності №34 від 16.07.2018р., так і станом на час розгляду вказаної заяви на підставі нотаріально посвідченої Довіреності від 22.10.2018р., (копія якої міститься в матеріалах справи, оригінал оглянутий в судовому засіданні), які видані головним лікарем - ОСОБА_8, як керівником та підписантом вказаного закладу, що підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.10.2018р., 10.10.2018р., 01.11.2018р. 30.11.2018р.

Також суд зазначає, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2018р. у справі № 0440/6195/18 за позовом Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» до Міністерства охорони здоров'я про визнання протиправним рішення, наказу та зобов'язання вчинити певні дії, у задоволенні заяви голови комісії з реорганізації ОСОБА_12 поданої від імені вказаного закладу, про відмову від адміністративного позову та закриття провадження у справі, - відмовлено.

У вказаній ухвалі зазначено, зокрема: «…суд вважає, що подана головою комісії з реорганізації підприємства може порушити права, свободи або інтереси Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», у зв'язку з чим, суд не приймає подану Головою комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12 відмову від позову».

При цьому, суд звертає увагу, що вказана ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили 08.10.2018р., що підтверджується відповідною відміткою на копії вказаної ухвали, яка наявна в матеріалах справи та довідкою начальника відділу з організаційного забезпечення суду від 30.11.2018р.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також суд звертає увагу, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі (п.4 ч.3 ст.2 КАС України).

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Однак принцип диспозитивності в адміністративному судочинстві обмежений і його реалізація підконтрольна суду, що обумовлено іншим принципом офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі і має на меті забезпечення більш ефективного судового захисту прав і свобод осіб у стосунках з державою.

Високий ступінь втручання суду обумовлений публічним характером спорів, підсудних адміністративним судам, який полягає, зокрема, у тому, що результати їхнього вирішення можуть мати значення не лише для сторін, а для широкого кола осіб.

Таким чином, реалізація диспозитивних прав в адміністративному судочинстві перебуває під контролем суду. Метою такого контролю є захист прав, свобод, інтересів сторін та будь-яких інших осіб при розпорядженні сторонами своїми правами щодо заявлених вимог. Контроль суду здійснюється, зокрема, через процедури прийняття судом відмови позивача від адміністративного позову або відкликання позовної заяви чи визнання відповідачем позову. Так, суд не може прийняти відмову позивача від адміністративного позову чи відкликання позовної заяви, визнання адміністративного позову відповідачем, якщо внаслідок цього будуть порушені норми права або чиї-небудь права, свободи чи інтереси. Інакше кажучи, відповідальність за правомірність цих дій в адміністративному судочинстві покладена на суд, а не на сторони.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 47, ч. 5 ст.189 КАС України, суд не приймає відмови від позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову у справі, в якій її представляє законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Розглядаючи заяву про відмову від позову, у відповідності до ч.ч.2, 5, 6 ст.189 КАС України суд повинен перевірити: чи не обмежений у поданні такої заяви представник відповідно до своїх повноважень, чи не суперечать його дії інтересам особи, яку він представляє, чи не потягне таке рішення негативних наслідків як для позивача, так і для інших осіб. При цьому формулювання у зазначеній нормі щодо порушення чиїх-небудь прав зобов'язує суд виважено підходити до прийняття рішення про закриття справи у зв'язку з прийняттям відмови від позову, перевіряючи можливість негативних наслідків цього не тільки для учасників справи, але й для будь-яких інших осіб, яких можуть стосуватися питання, порушені у позовній заяві. Також суд, приймаючи таке рішення, не тільки роз'яснює учасникам процесу наслідки відмови від позову, але і сам перевіряє чи не буде обмеження позивача повторно звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, порушувати чиї-небудь права та законні інтереси.

При цьому, суд акцентує увагу на те, що питання про законність оскаржуваного Наказу є суспільно значимим питанням, дія якого зачіпає інтереси держави та громадян не лише у сфері охорони здоров'я (у т.ч. самого закладу, його працівників та осіб, які перебувають у ньому на лікуванні та є суспільно-небезпечними), а й у сфері охорони суспільного порядку, виконання судових рішень, пов'язаних з обмеженням свободи громадян, забезпечення у державі дії принципу законності та верховенства права.

Під час розгляду даної заяви про відмову від позову, судом також враховано, що одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов'язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Крім того, згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із сталою практикою рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, яка викладена у справі Delcourt v. Belgium, в якій ЄСПЛ зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, за офіційними даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_12 - голова комісії з припинення або ліквідатор, відповідно має право представляти заклад у відносинах з третіми особами, при цьому ОСОБА_8 - керівник, підписант, у зв'язку з чим залишається керівником закладу з правом підпису, який в свою чергу від імені ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» подав даний позов, заяви про відмову від позову не подавав.

Суд звертає увагу, що вказана заява про відмову від даного позову може суперечити правам та інтересам позивача - Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України», який саме з метою захисту своїх прав та законних інтересів оскаржує Наказ МОЗ «Про реорганізацію Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» №1673 від 14.09.2018р., а також може порушувати права, свободи та інтереси широкого кола інших осіб, а саме: хворих, які проходять лікування у ДЗ УПЛСН, оскільки підтвердження законності або протиправності оскаржуваного Наказу ставить у залежність можливість їх подальшого перебування у вказаному спеціалізованому закладі або переміщення до іншого аналогічного закладу; працівників ДЗ УПЛСН, оскільки від наслідків визнання законності Наказу залежить їх подальше працевлаштування та соціальне забезпечення з боку держави; правоохоронних органів, які видають, виконують судові рішення про застосування ПЗМХ, здійснюють нагляд за дотриманням законів при застосуванні до осіб ПЗМХ.

Враховуючи обов'язок суду забезпечити доступ до правосуддя, яке гарантоване Конституцією України право та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд прийшов до висновку, що подана заява про відмову від позову та закриття провадження не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.189, 238, 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Державної установи «Центр психічного здоров'я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров'я України» (Голови комісії з реорганізації Державного закладу «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_12) про прийняття відмови від позову та закриття провадження по справі за позовом - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова