Справа № 826/26248/15
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ №826/26248/15

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - публічне акціонерне товариство "Дельта банк" про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - публічне акціонерне товариство "Дельта банк", в якому( з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 126), просив:

- визнати протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича, оформлені наказом тимчасової адміністрації АТ "Дельта Банк" від 16.09.2015 №813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" в частині визнання нікчемними транзакцій стосовно перерахування коштів по розрахунковому рахунку НОМЕР_1, відкритому відповідно до договору від 26.02.2015 №011-28694-260215 між позивачем та АТ "Дельта Банк";

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича включити позивача до Переліку вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2018 закрито провадження в адміністративній справі в частині визнання протиправним рішення Уповноваженої особи, оформленим наказом тимчасової адміністрації АТ "Дельта Банк" від 16.09.2015 №813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" у частині визнання нікчемними транзакцій стосовно перерахування коштів по розрахунковому рахунку НОМЕР_1, відкритому відповідно до договору від 26.02.2015 №011-28694-260215 між позивачем та АТ "Дельта Банк".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року задоволено частково адміністративний позов. Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича щодо не включення ОСОБА_3 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про рахунок НОМЕР_2, відкритий у Приватному акціонерному товаристві "Дельта Банк" за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США. Відмовлено в задоволенні позову в іншій частині.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича подано апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповного встановлення судом першої інстанції обставин справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що умови укладених між банком та фізичними особами після 16.01.2015 включно банківських договорів, до яких віднесено і договір позивача, за якими здійснювались перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а тому такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Також зазначено, що кошти на депозитний рахунок позивача у банку надійшли шляхом пересилання з депозиту ОСОБА_4, у зв'язку з чим такі операції з переказу коштів не передбачали фактичного переміщення реальних грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок. Разом з тим, зазначено, що суд першої інстанції не врахував, що оскаржуваним наказом лише застосовано наслідки виявленого за ознаками нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк».

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Від інших учасників справи відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 лютого 2015 між АТ "Дельта Банк" (Банк) та ОСОБА_3 (Вкладник) укладено договір №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США на суму 5000 доларів США. Згідно умов Договору Вклад залучається на строк із моменту його зарахування на рахунок позивача НОМЕР_2, відкритий банком на підставі вказаного договору, та по 23.11.2015. Процентна ставка за договором становить 5.5 процентів річних (а.с. 19).

У п. 1.8 Договору з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою від 26.02.2015 №1 (а.с. 21), передбачено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого у Банку, або шляхом перераху-вання з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання сторонами цього Договору. Виключно для цілей цього Договору сторони домовились, що умови п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього Договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладення сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу, на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладеним.

Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, від 26.02.2015 №46504974, фізичною особою ОСОБА_4 з її рахунку НОМЕР_3 на рахунок позивача НОМЕР_2 у АТ "Дельта Банк" переказано кошти в сумі 5000 доларів США (а.с.20).

02 березня 2015 на підставі постанови Правління Національного банку України №150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії не-платоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", за яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію, уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Банку призначено Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 08.04.2015 №71 тимчасову адміністрацію у Банку запроваджено на шість місяців - з 03.03.2015 до 02.03.2015 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 03.08.2015 №147 строк здійснення тимчасової адміністрації у Банку продовжено до 02.10.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 №664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з цим рішенням розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені ст.ст. 37, 38, 51, частинами першою та другою ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно.

Виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 20.02.2017 №619, згідно з яким продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" до 04.10.2019, а також продовжено повноваження ліквідатора Кадирова В.В. на відповідний період.

На виконання наказу Уповноваженої особи від 29.05.2015 №408 і рішення виконавчої дирекції Фонду від 27.07.2015 №174/15 Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями Банку було здійснено перевірку щодо виявлення договорів (правочинів) за вкладними операціями, що є нікчемними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За результатами цієї перевірки Комісія дійшла висновку, що умови, зокрема, Договору банківського вкладу, укладеного позивачем та Банком, за якими здійснювалося перерахування коштів на вкладний рахунок позивача з рахунку іншої фізичної особи-вкладника Банку, надають позивачу як кредитору Банку переваги перед іншими кредиторами, а отже, такий договір є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 цього Закону. Так, зокрема, згідно з наявною у справі копією протоколу від 22.09.2015 засідання Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, призначеної наказом Уповноваженої особи від 12.03.2015 №73, Комісією вирішено визначити, що за 1424 операціям на загальну суму 197530212,90 грн. (перелік яких міститься в Додатку №1 до цього протоколу, до якого серед іншого включено також рахунок НОМЕР_3 ОСОБА_4) по перерахуванню коштів на вкладні рахунки за договорами банківського вкладу, які є нікчемними відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є підстави для обмеження виплат коштів вкладникам - отримувачам за такими операціями, на час ліквідації банку за рахунками, перелік яких міститься в Додатку №2 до цього протоколу (до якого серед іншого включено вклад позивача на рахунку НОМЕР_2 за договором №011-28694-260215, сума залишку на цьому рахунку для обліку вкладів згідно з витягом з Додатку №2 становить 134290,57 грн.) (а.с. 61-64).

У зв'язку з наведеним, Уповноваженою особою листом від 23.09.2015 №8821/1624 повідомлено позивача, що згідно із нормою п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" договір банківського вкладу є нікчемним та відповідно до ст. 216 Цивільного Кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (а.с. 22).

Наказом Уповноваженої особи від 16.09.2015 №813 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями" застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" згідно з переліком, наведеним у Додатку №1 до наказу, до якого серед іншого включено також договір позивача від 26.02.2015 №011-28694-260215 на суму 5000 доларів США (а.с. 54-55).

Наказом Уповноваженої особи від 05.10.2015 №15 на підставі протоколу засідання Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб від 22.09.2015 обмежено на час ліквідації АТ "Дельта Банк" операції щодо виплати коштів вкладникам за рахунками, перелік яких визначений у Додатку №1 до цього наказу, до якого серед іншого включено також рахунок позивача НОМЕР_2, відкритий на підставі договору №011-28694-260215 (а.с. 65-66).

20 жовтня 2015 позивач звернувся до Уповноваженої особи із заявою від 19.10.2015 про включення його до реєстру вкладників АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду (а.с. 23-25), яка залишилась без задоволення.

Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов висновку, що визнання відповідачем нікчемними правочинів позивача з підстав, визначених у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, є необґрунтованим і суперечить вимогам цього Закону, а враховуючи відсутність підстав для не відшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, визначених Законом №4452, суд дійшов висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу коштів, що перебувають на його депозитному рахунку НОМЕР_2, відкритому за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США. Також, враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду коштів за вкладом на рахунку НОМЕР_2, відкритому за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, однак після отримання Фондом рішення про відкликання ліцензії та ліквідацію Банку не був включений відповідачем до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з причин (визнання правочинів нікчемними), які не відповідають цьому Закону, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв'язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 4452-VI).

За визначенням статті 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону №4452 Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (абз. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Так, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачу відкрито у АТ "Дельта Банк" вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2, на який позивачу ОСОБА_4 з власного рахунку здійснено переказ коштів у сумі 5000 доларів США (а.с. 20).

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (ч. 3).

Водночас ст. 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1).

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (ч. 2).

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 3).

Передбачені Законом №4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні положень ст. 2 цього Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, в тому числі на умовах договору банківського вкладу, у зв'язку з чим та з огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників ПАТ "Дельта Банк".

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 цього Закону гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 4 ст. 26 цього Закону передбачає, що Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

Про наявність обставин, визначених у ч. 4 ст. 26 Закону №4452, що є підставою для не відшкодуванням Фондом коштів позивачу, належних останньому на його рахунку, ніхто з учасників справи не стверджував, а судом таких обставин у цій справі не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями AT "Дельта Банк" здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями, на предмет виявлення договорів (правочинів), що є нікчемними з підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 Закону.

За результатами перевірки виявлено наявність ознак нікчемності у низці договорів банківського вкладу (депозиту), що були укладені між АТ "Дельта Банк" та фізичними особами - клієнтами після 16.01.2015 року включно, зокрема, і позивачем.

Частиною 2 ст. 38 Закону №4452 встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною ж 3 цієї статті передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у корис-тування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, пос-луг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у т.ч. договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону №4452 Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторо-ни за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону №4452 у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Посилаючись на наявність визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 підстав визнання правочинів нікчемними, відповідачем не доведено вказаних обставин.

Колегія суддів зазначає, що право уповноваженої особи Фонду здійснювати перевірку правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Натомість всупереч вимог п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452 відповідачами не надано доказів того, що умови укладеного між позивачем і АТ "Дельта банк" правочину (договір банківського вкладу) передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Не містять матеріали справи і обвинувального вироку суду, в якому було б встановлено вину позивача або посадових осіб АТ "Дельта Банк" з приводу укладення вказаного спірного договору банківського вкладу (депозиту).

Щодо доводів апелянта про те, що для АТ "Дельта Банк" було встановлено обмеження постановою Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ в діяльності банку, що була наявна на момент здійснення трансакції з перерахування коштів та укладення договору банківського вкладу (депозиту), колегія суддів приходить висновку про необґрунтованість таких, адже ця постанова містить банківську таємницю, а тому позивач не міг бути обізнаним про її зміст та встановлені обмеження. Водночас, з матеріалів справи вбачається, що грошові кошти в сумі 5000 доларів США на поточний рахунок позивача в АТ "Дельта Банк" зараховані до запровадження тимчасової адміністрації банку.

Щодо доводів Уповноваженої особи про порушення при перерахуванні спірних коштів на рахунок позивача п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ "Дельта Банк", яким заборонено зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, то такі є необґрунтованими, з огляду на те, що зміст п. 1.8. Договору від 26.02.2015 №011-28691-260215 банківського вклад (депозиту) "Найкращий" у доларах США змінено Додатковою угодою від 26.02.2015 №2, згідно з якою для цілей цього Договору сторони домовились не застосовувати п. 5.11 Правил (а.с. 21).

Також, відповідачами не надано належних і допустимих доказів на підтвердження нікчемності правочинів позивача з підстав, визначених у ст. 228 ЦК України, якою визначено загальне поняття нікчемності правочинів.

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч. 1). Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2). У разі недодержання вимоги щодо відповідності пра-вочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Апелянтом не зазначено і не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави; не надано судового рішення про визнання недійсним договору банківського рахунку позивача, як і судового рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визнання відповідачем нікчемними правочинів позивача з підстав, визначених у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452, є необґрунтованим і суперечить вимогам цього Закону.

Відтак, враховуючи відсутність підстав для невідшкодування позивачу коштів за рахунок Фонду, визначених Законом №4452, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що гарантії Фонду поширюються на відшкодування позивачу коштів, що перебувають на його депозитному рахунку НОМЕР_2, відкритому за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону №4452 уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

З матеріалів справи встановлено, що після прийняття 02.10.2015 рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, Уповноважена особа Кадиров В.В. не включив позивача до переліку вкладників (рахунків), які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом.

Враховуючи, що згідно із ст. 26 Закону №4452 позивач набув право на одержання гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду коштів за вкладом на рахунку НОМЕР_2, відкритому за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, однак після отримання Фондом рішення про відкликання ліцензії та ліквідацію Банку не був включений відповідачем до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, з причин (визнання правочинів нікчемними), які не відповідають цьому Закону, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності в даному випадку.

З огляду на те, що визнання відповідачем нікчемними правочинів позивача і допущення відповідачем бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників (рахунків) АТ "Дельта Банк", які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порушують право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом на рахунку НОМЕР_2, відкритому за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, а також з метою захисту порушеного права позивача, вірним є висновок суду першої інстанції про обґрунтованість адміністративного позову в частині зобов'язання уповноваженої особи надати додаткову інформацію про рахунок НОМЕР_2, відкритий позивачу у АТ "Дельта Банк" за договором №011-28694-260215 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, за яким позивач має право на відшкодування коштів в сумі 134290,57 грн. за рахунок Фонду.

Водночас, не підлягає задоволенню позов в частині скасування дій уповноваженої особи в частині визнання нікчемними транзакцій стосовно перерахування коштів по розрахунковому рахунку, відкритому відповідно до договору від 26.02.2015 №011-28694-260215 між позивачем та АТ "Дельта Банк", слід відмовити з огляду на обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

Щодо позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 2,3 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі етапи:

1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду;

3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру;

4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

При цьому, Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації додаткову інформацію про вкладників, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

З наведеного у сукупності вбачається, що Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є різними за суттю, змістом та призначенням документами.

Перелік складається уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який, надалі, у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У свою чергу, уповноваженою особою Фонду позивача до вказаного Переліку включено не було.

Разом з тим, обов'язок включити позивача до Реєстру вкладників виникне у Фонду саме після подання Уповноваженою особою додаткової інформації про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, оскільки уповноваженою особою Фонду не було включено позивача до переліку вкладників банку, у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не виникло обов'язку щодо включення його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а розв'язання спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а отже, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги, оскільки позивачем не доведено порушення цим відповідачем його прав та інтересів.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції не врахував, що оскаржуваним наказом лише застосовано наслідки виявленого за ознаками нікчемності договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк», колегія суддів приходить до висновку про безпідставність таких доводів, оскільки судом першої інстанції не було зроблено висновків щодо скасування такого наказу. Натомість, судом першої інстанції прийнято в цій частині позовних вимог ухвалу про закриття провадження, що відповідає висновкам викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 (справа №910/12294/16) та від 16.05.2018 (справа №910/24198/16).

Так, у контексті оскарження особою рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним правочину Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону №4452) незалежно від того, чи проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і видане згадане рішення. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Відтак, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко