Справа № 360/3150/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3150/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом представника позивача адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач, УПФУ в м. Лисичанську), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо невиплати з 1 червня 2018 року пенсії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. РНОКПП НОМЕР_1;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області поновити нарахування та виплатити пенсію з 1 червня 2018 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач придбав житло та з травня 2018 року зареєстрований та мешкає у м.Лисичанську. Статус ВПО втратив. 01.06.2018 Рубіжанським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області припинено виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_2 За заявою від 12.07.2018 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області. 28.08.2018 Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області з заявою про зняття його з обліку внутрішньо переміщених осіб згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Рішення про скасування довідки було прийнято 29.08.2018 за №2330. Позивач звернувся до Відповідача з заявою щодо виплати пенсії, надавши всі необхідні документи, в тому числі копію паспорту з довідкою про реєстрацію місця проживання особи та рішення щодо скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. 13.08.2018, так як пенсія не перераховувалась, Позивач звернувся до Відповідача з заявою про повідомлення причини не виплати йому пенсії. Відповідач, листом № 264/К-7 від 22.08.2018 повідомив, що розпорядженням Управління від 01.08.2018 електронну пенсійну справу Позивача взято на облік з 01.07.2018, рішення комісії про призначення (відмову) соціальних виплат до управління не надходило. 19.09.2018 спрямовано Відповідачу адвокатський запит щодо причин невиплати пенсії з 01.06.2018. 26.09.2018 Відповідач надав відповідь № 7657/02-31 на адвокатський запит, у якому зазначено, що 13.07.2018 Управлінням було направлено запит до Управління праці та соціального захисту населення, до якого було включено ОСОБА_2 (список 277), станом на 26.09.2018 рішення комісії не надходило. Вважає, що бездіяльністю, які полягає у не виплаті пенсії Позивачу з 01 червня 2018 року по теперішній час, Відповідач грубо порушив охоронювані Конституцією та Законами України права Позивача, в тому числі на соціальних захист, та протиправно позбавив Позивача пенсії як єдиного джерела для існування.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 15 листопада 2018 року залучено до участі у справі як другого відповідача Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (арк.спр. 46-47).

Відповідач 1 - Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області позов не визнав надав відзив на позовну заяву (арк.спр. 31-32), відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що 12.06.2018 позивач звернувся до УПФУ в м.Лисичанську Луганської області з заявою про взяття на облік у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до м.Лисичанськ. 01.08.2018 розпорядженням № 74018 позивача взято на облік. З липня 2018 року виплата пенсії по пенсійній справі позивача призупинена згідно списків тривало відсутніх за місцем проживання одержувачів пенсій з числа внутрішньо переміщених осіб до з'ясування. Відповідач зауважує, що орган Пенсійного фонду України призначає (відновлює) пенсію тільки на підставі рішення комісії. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач 2 - Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позов також не визнав, надав відзив на позовну заяву (арк.спр. 55-58), відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що позивач перебував на обліку по 30.06.2018 як отримувач пенсії по інвалідності. У зв'язку зі зміною позивачем місця постійного проживання його відповідно до атестату від 17.07.2018 знято з обліку Рубіжанським ОУПФУ 17.07.2018 з 30.06.2018. Пенсію позивачу виплачено по 30.06.2018 через ПАТ «Ощадбанк» в розмірі 12306,74 грн. Зазначив, що з огляду на те, що електронну, макетну пенсійну справу та атестат ОСОБА_2 вислано 25.07.2018 на адресу відповідача 1 за новим місцем перебування, надати будь-які інші пояснення разом з відзивом не можливо.

На підставі ч.9 ст. 205 КАС України судом ухвалено розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області як пенсіонер по інвалідності (а.с. 9, 11, 12).

12.07.2018 позивач став на облік як внутрішньо переміщена особа в Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області, йому була видана довідка № (а.с.43).

11.05.2018 позивача було зареєстровано відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради за адресою проживання: АДРЕСА_2 (а.с.10).

28.08.2018 позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області з заявою про зняття його з обліку внутрішньо переміщених осіб згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Рішення № 2330 про скасування довідки № від 12.07.2018 було прийняте 29.08.2018 (а.с.16, 17).

Отже, позивач з 11.05.2018 має зареєстроване місце проживання на підконтрольній Україні території і з 29.08.2018 не має статусу внутрішньо переміщеної особи.

12.07.2018 ОСОБА_2 звернувся до УПФУ в м.Лисичанську з заявою про взяття на облік та запит пенсійної справи (а.с.39).

Судом встановлено, що звернувшись до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з заявою, позивач надав довідку про реєстрацію місця проживання: АДРЕСА_3.

В матеріалах пенсійної справи позивача також наявна заява позивача від 12.07.2018 про виплату пенсії на поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №10012/087 філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (а.с.42).

Згідно з копією розпорядження від 01.08.2018 № 74017 Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області позивача взято на облік та призначено виплату пенсії по інвалідності з 01.07.2018 (арк. спр. 36).

13.08.2018 позивач звернувся до УПФУ в м.Лисичанську з заявою про повідомлення причини не виплати йому пенсії з дня звернення (а.с.18).

Відповідач листом № 264/К-7 від 22.08.2018 повідомив, що згідно з п. 15 Порядку відновлення виплати пенсії проводиться лише на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення, відмови) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Рішення комісії з питань призначення (відновлення, відмови) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, щодо призначення (відмови) пенсії ОСОБА_2 до управління не надходило. Пенсія за період з 01.07.2018 по 31.08.2018 облікована в управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с.19).

19.09.2018 спрямовано відповідачу 1 адвокатський запит щодо причин невиплати пенсії з 01.06.2018 (а.с.21).

26.09.2018 УПФУ в м.Лисичанську надало відповідь № 7657/02-31 на адвокатський запит, у якому зазначено, що 13.07.2018 Управлінням було направлено запит до Управління праці та соціального захисту населення, до якого було включено ОСОБА_2 (список 277), станом на 26.09.2018 рішення комісії не надходило (а.с.22).

Судом також встановлено, що у позовній заяві зазначено, що позивач отримував пенсію до травня 2018 року.

Натомість довідкою УПФУ в м.Лисичанську та атестатом Рубіжанського ОУПФУ, підтверджено, що пенсію позивачу виплачено по 30.06.2018. в розмірі 12306,74 грн. З 01.07.2018 виплату пенсії позивачу призупинено (арк. спр. 33-61).

Таким чином, суд дійшов висновку, що виплата пенсії позивачу припинена саме з 01 липня 2018 року.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідачів, суд керується такими нормами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), зокрема, у стаття 1 і 8 відповідно.

Названими правовими нормами Законів визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом № 1788-XII. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами. Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом № 1058-IV пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зауважує, що зазначений у частині першій статті 49 Закону № 1058-IV перелік підстав для припинення виплати пенсії є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

З матеріалів справи слідує, що позивач після реєстрації свого місця проживання у м.Лисичанську звернувся до УПФУ в м.Лисичанську із заявою про взяття його на облік. На підтвердження реєстрації місця свого проживання у м. Лисичанську позивачем до заяви додано копію паспорта громадянина України.

Вищеописаними матеріалами справи підтверджено, що відповідачем взято позивача на облік та призначено з 01.07.2018 пенсію по інвалідності. Разом з тим, починаючи з 01 липня 2018 року, відповідачем без прийняття будь-якого рішення та за відсутності підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, не здійснено виплату позивачу пенсії, що є порушенням вимог частини першої статті 49 Закону № 1058-IV.

Зазначена в листах відповідача причина невиплати пенсії - збереження за позивачем права на статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до роз'яснень Міністерства соціальної політики України від 24.02.2017 № 47/0/106-17/222, а отже необхідність оформлення пенсії в передбаченому чинним законодавством порядку - є незмістовною з таких підстав.

Суд зазначає, що на момент прийняття рішення про призначення пенсії позивачу у УПФУ в м.Лисичанську були відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин будь-яких вимог нормативно-правових актів, дія яких поширюється на внутрішньо-переміщених осіб, оскільки позивач відмовився від свого права на статус внутрішньо-переміщеної особи в добровільному порядку, подавши відповідну заяву до Управління праці та соціального захисту населення Лисичанської міської ради Луганської області від 28.08.2018, та подав заяву про призначення пенсії на загальних умовах, вказавши зареєстроване на підконтрольній Україні території місце проживання, що встановлено судом.

Судом також встановлено, що в матеріалах пенсійної справи позивача наявна заява позивача від 12.07.2017 про виплату пенсії на поточний рахунок, який відкрито у ТВБВ №10012/087 філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк".

Зазначене свідчить, що УПФУ в м.Лисичанську має можливість здійснити виплату пенсії позивача на поточний рахунок, відкритий в АТ "Ощадбанк", відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 "Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках".

Отже, твердження УПФУ в м.Лисичанську про наявність інших підстав для припинення виплати пенсії, які визначені постановами Кабінету Міністрів України, як то Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365, Порядок оформлення пенсій особам, переміщеним з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, суд вважає необгрунтованими, оскільки застосування вимог статті 49 Закону № 1058-IV є пріоритетним порівняно з нормами постанов Кабінету Міністрів України.

Зазначену правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі № 233/4008/17 (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 71911192).

Таким чином, УПФУ в м.Лисичанську протиправно з 01 липня 2018 року не здійснює виплату призначеної позивачу пенсії, що є бездіяльністю відповідача стосовно виконання покладених на нього чинним законодавством обов'язків.

У зв'язку з чим суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності УПФУ в м.Лисичанську щодо не виплати йому призначеної пенсії та задовольняє їх в повному обсязі.

Зобов'язання відповідача здійснити такі виплати з дати призначення пенсії на підставі рішення суду є належним достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідно до частини другої статті 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що обов'язок УПФУ в м.Лисичанську поновити за судовим рішенням виплату позивачу пенсії по інвалідності з 01 липня 2018 року охоплює й обов'язок УПФУ в м.Лисичанську виплатити позивачу заборгованість з виплати пенсії, що утворилася з 01 липня 2018 року та не потребує додаткового зобов'язання за судовим рішенням.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 з 01 липня 2018 року пенсії по інвалідності.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (, місцезнаходження: 93113, Луганська область, м.Лисичанськ, вул. Ім.В.Сосюри, 347) здійснити нарахування та виплату призначеної пенсії ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_4) з 01 липня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Шембелян