Справа № 1540/3870/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 р. м.ОдесаСправа № 1540/3870/18

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г. час і місце ухвалення: м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ДЕІ в Одеській областіВінічук І.А. (довіреність)
пред-к відповідачаШаркова Н.Р. (адвокат, ордер)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року по справі за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю П.А.Л.А.Д.А про застосування заходів реагування а саме зупинення роботи до отримання дозволу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю П.А.Л.А.Д.А, в якому просив суд винести постанову про застосування заходів реагування до Товариства з обмеженою відповідальністю П.А.Л.А.Д.А, а саме зупинити господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю П.А.Л.А.Д.А до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в ході перевірки було зафіксовано порушення, що становить загрозу природоохоронному середовищу, були виявлені обставини для призупинки господарської діяльності ТОВ «П.А.Л.А.Д.А» , яка здійснює господарську діяльність без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, що є порушенням ст..11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Товариство з обмеженою відповідальністю «П.А.Л.А.Д.А» подало відзив на апеляційну скаргу, в кому зазначено, що 29 листопада 2018 року відповідачем отримано Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № -83 від 14.11.2018 року, серед яких є дизель-генератор та котел. Копію вказаного дозволу надано до матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що з 07.05.2018 року по 21.05.2018 року Держекоінспекцією в Одеській області проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «П.А.Л.А.Д.А», за результатами якої складено відповідний акт.

В акті перевірки зазначено, що підприємством здійснюється господарська діяльність без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами а саме: котельня, дизель-генератор, що є порушенням ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Крім того, 07 травня 2018 року позивачем складено протоколи №000293 про адміністративне правопорушення щодо інженера-енергетика П.А.Л.А.Д.А ОСОБА_1. , №000296, та 21 травня 2018 року №000294 про адміністративне правопорушення щодо інженера-енергетика П.А.Л.А.Д.А ОСОБА_1. про адміністративне правопорушення щодо інженера-енергетика П.А.Л.А.Д.А ОСОБА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належним чином того, що зазначене в акті перевірки порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зокрема, зобов'язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Згідно із Ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 №454/2011, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 №429 (далі - Положення №429) Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Держекоінспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується.

Згідно з пунктом 4.2 Положення №429 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства суб'єктами господарювання під час здійснення ними господарської діяльності, Держекоінспекція здійснює на підставі Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 № 464 «Порядок організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства» (далі Порядок № 464 ).

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Відповідно до частини п'ятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Статтею 12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» передбачено, що господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що відповідальність згідно з законом несуть особи винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 № 639, затверджена Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіли державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в ямосферне повітря, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 січня 2009 року за №48/16064 (Надалі - Методика).

Пункт 1.2. розділу 1 Методики вказує, на те, що ця Методика встановлює порядок визначення збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання.

Викид та джерело викиду забруднюючих речовин визначає пункт 1.5. розділу 1 цієї ж Методики і викид це надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин, а джерело викиду забруднюючих речовин - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка), з якого надходять в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміші таких речовин.

Наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються, згідно з пунктом 2.1. розділу 2 Методики, у тому числі, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально- лабораторного контролю, документальної перевірки суб'єктів господарювання та розрахунковими методами і це чітко визначено пунктом 2.2. розділу 2 Методики.

Згідно з пунктом 2.3. розділу 2 Методики, при визначенні наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря інструментально-лабораторними методами контролю використовуються результати інструментально-лабораторних вимірювань лабораторій, які атестовані на право проведення відповідних інструментально-лабораторних вимірювань, а дані таких вимірювань мають бути зафіксовані в журналах первинної облікової документації, у робочих журналах лабораторій або у звітах про інструментально- лабораторні вимірювання. Порядку ж здійснення розрахунку маси наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря присвячено увесь 3 розділ Методики і розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється, згідно п. 3.6. розділу З Методики, за: характеристиками джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (Звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії)); даними державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою № 2-ТП (повітря); результатами інструментально-лабораторних вимірювань; методиками для розрахунку маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Отже, окрім визначення порядку здійснення розрахунку маси наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викиду, Методика містить і вичерпний перелік документів, на підставі яких і може бути встановлено та якими може бути підтверджено факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а також визначає порядок дій державних інспекторів спрямованих не тільки на визначення збитків, а і на фіксацію самого факту цього порушення та доведення у майбутньому, його існування у момент виявлення. По суті Методика визначає яким чином зібрати докази для доведення факту порушення.

При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками суду І інстанції, що позивачем не доведено належним чином того, що зазначене в акті перевірки порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 826/14758/17.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року по справі № 1540/3870/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено - 12 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.