Справа № 826/12178/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року (повний текст складено 24 вересня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язати вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови: у здійсненні позивачу перерахунку державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання у зв'язку із Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до вимог ст.ст.54 та 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) та виплаті їх у подальшому без обмеження максимальним розміром; у виплаті позивачу різниці між перерахованими і виплаченими державною пенсією та додатковою пенсією за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, за минулий час, починаючи з 01 січня 2010 року; у здійсненні позивачу постійно в подальшому перерахунку державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, кожного разу із дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом; зобов'язати відповідача: здійснити позивачу з 01 липня 2018 року перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання у зв'язку із Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням вимог щодо проведення перерахунку пенсій згідно із ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції станом на 31 жовтня 2006 року), та виплачувати їх позивачу в подальшому у зазначених розмірах без обмеження максимальним розміром; виплатити позивачу різницю між перерахованими і виплаченими державною пенсією та додатковою пенсією за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, за минулий час, починаючи з 01 січня 2010 року, виплату цієї різниці здійснити з урахуванням змін розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 січня 2010 року по теперішній час; здійснювати позивачу постійно в подальшому перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням вимог ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції станом на 31 жовтня 2006) кожного разу із дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року позовну заяву в частині позовних вимог за період з 01 січня 2010 року по 01 лютого 2018 року залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов частково, починаючи з 02 лютого 2018 року. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам Конституції України та чинного законодавства. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що державна пенсія та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи виплачуються позивачу в розмірах, які не відповідають вимогам законодавства, а виплата вказаних пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 не відповідає вимогам Конституції України і законодавства щодо соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки наведене є звуженням обсягу набутих позивачем прав та соціальних гарантій.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін, зазначаючи, що виплачуючи позивачу спірну пенсію та доплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року №1210, відповідач діяв правомірно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.34), вкладкою до посвідчення НОМЕР_1 (а.с.34) та довідкою МСЕК серії КИЕ-1 №074487 (а.с.33), копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 12 березня 2010 року у справі №2а-600/2010 (а.с.35) адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, зобов'язано УПФ України в Дарницькому районі м.Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 згідно вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка повинна становити 75% від мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - з 01 грудня 2009 року. Вказана постанова набрала законної сили 29 березня 2011 року.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою від 16 травня 2018 року (а.с.24), в якій просив провести йому перерахунок раніше призначеної пенсії по інвалідності, що настала внаслідок захворювання, у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на момент призначення пенсії) та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи і виплатити різницю в пенсії з 01 січня 2010 року, у відповідь на яку, листом від 20 червня 2018 року №24830/02/Ц-1339 (а.с.27) позивача повідомлено, що проводити розрахунок пенсії особам, віднесених до І категорії в розмірі 6, 8, 10 мінімальних пенсій за віком виходячи з мінімальної пенсії за віком визначеної ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю на сьогоднішній день немає законних підстав і відповідні виплати здійснюються згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року №1210.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи ОСОБА_2 відповідні виплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Законом України від 31 липня 2014 року №1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», який набрав чинності 03 серпня 2014 року, доповнено «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» п.6-7, яким встановлено, що норми і положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного Фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Аналогічна норма встановлена п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено у новій редакції.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.54 вказаного Закону пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII не визнавався таким, що не відповідає Конституції України (неконституційним), є чинним, а тому підлягає застосуванню до спірних відносин.

Разом з тим, п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Вказана норма Бюджетного кодексу України діє у редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» №79-VІІІ від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності з 01 січня 2015 року.

Наведена норма є чинною та не визнавалась такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) у встановленому законодавством порядку.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідні розміри виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Валентина Ніканорівна Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Відповідно до положень статей 113 та 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади забезпечує державний суверенітет і економічну самостійність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України; вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування тощо.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Тобто, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Так, Кабінетом Міністрів України 23 листопада 2011 року було прийнято постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої було змінено порядок обчислення пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою та зроблено перерахунок пенсій з 01 січня 2012 року.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що нормами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, передбачено, що положення ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, і розрахунок та виплата позивачу пенсії відбувається у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на їх необґрунтованість, оскільки здійснюючи виплату ОСОБА_2 державної та додаткової пенсій у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, відповідач діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, що регулює спірні правовідносини.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018, оскільки наведеним рішенням визнано неконституційним саме обмеження максимальним розміром пенсій додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи. В той же час, положення ст.ст.50 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України в частині, що делегує повноваження щодо визначення умов, порядку призначення та розмірів відповідних пенсійних виплат Кабінету Міністрів України неконституційними не визнавались.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 24 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма