Справа № 804/3358/18
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2018 року Справа № 804/3358/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_1, третя особа - Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа - Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень,-
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування та військового збору загальну суму 215825,45 грн. У добровільному порядку відповідач заборгованість не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2018р. відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін з 24.07.2018 р. та встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву та всіх документів, що підтверджують заперечення проти позову.
Зустрічний позов ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р. був залишений без руху, з наданням строку для усунення недоліків.
На виконання ухвали суду від 08.08.2018 р., позивач виправив вказані недоліки у зазначений судом строк.
У зв'язку з виправленням відповідачем вказаних в ухвалі суду від 08.08.2018 р. недоліків зустрічної позовної заяви, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2018 р. прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та встановлено Головному управлінню ДФС у Дніпропетровській області п'ятиденний строк з моменту отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання письмового відзиву на зустрічний позов та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2018р. призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, продовжено процесуальний строк для проведення підготовчого провадження по справі на тридцять днів та призначено підготовче судове засідання по справі на 15.11.2018р.
14.11.2018р. від Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічний позов, в якому податковий орган просив у задоволенні зустрічного позову відмовити.
У судовому засіданні 15.11.2018р. судом було ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті. Наступне судове засідання було призначено на 07.12.2018р.
03.12.2018р. відповідачем за первісним позовом через канцелярію суду були надані додаткові документи, які були витребувані судом відповідно до ухвали суду від 05.10.2018р.
Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 07.12.2018р. не з'явилися. Від представника відповідача за первісним позовом до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог за зустрічним позовом.
У відповідності до ч. 9 ст. 205 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку як платник податків у Західно-Донбаській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Вищезазначені податкові повідомлення-рішення були направлені засобами поштового зв'язку на адресу ОСОБА_1 та відповідно до копії поштового повідомлення, яке знаходиться в матеріалах справи, вручено 16.09.2017р.
У зв'язку з несплатою ОСОБА_1 донарахованих сум у встановлені строки, грошові зобов'язання набули статусу податкового боргу.
На підставі закінчення встановлених строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу, ОСОБА_1 нараховано пеню по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3661,83 грн. та по військовому збору на суму 305,15 грн.
Не зважаючи на здійснені податковим органом заходи щодо погашення податкового боргу, у добровільному порядку ОСОБА_1 заборгованість не сплатив, що і стало підставою для звернення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.
Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.
Так, відповідно до підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
При цьому, пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Таким чином, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за умови, коли платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію або, розрахунки, якщо їх подання передбачено законом.
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому, пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.
Судом встановлено, що копія наказу від 11.07.2017р. № 3649п про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку 11.07.2017 р.
Таким чином, суд вважає, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області були виконані всі умови, що надають право розпочати проведення невиїзної перевірки відповідно до п. 79.2 статті 79 ПК України.
Як вбачається з Акту перевірки, відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у періоді з 01.10.2016р. по 31.12.2016р. банківською установою АТ «Райффайзен Банк Аваль» нараховано дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) фізичній особі ОСОБА_1 в розмірі 869154,49 грн.
Податковий орган зазначив, що ОСОБА_1 не подав податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік, проте повинен був подати, оскільки отримав дохід у вигляді додаткового блага, у зв'язку із анулюванням суми боргу за кредитом.
Судом встановлено, що 11.10.2016 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор) та фізичною особою ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором від 23.08.2007 р. № 014/135273/3183/74 .
Відповідно до п. 2 вищезазначеного договору, у зв'язку з виконанням Позичальником умов Кредитора, з 11.10.2016 р. боргові зобов'язання за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення Кредитором Позичальника від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним.
Законом України від 09 квітня 2015 року №321-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності 07.05.2015р., були внесені зміни до Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Отже, суд вважає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.
Також, суд звертає увагу на те, що п. 1 договору від 11.10.2016 р. містить детальне розшифрування боргових зобов'язань Позичальника, зі змісту якого випливає той факт, що сума 869154,49 грн. є безпосередньо сумою основного боргу ОСОБА_1, а отже в розумінні пп. 164.2.17 ПК України є додатковим благом.
Крім того, як вбачається з п.5 договору про припинення зобов'язань за кредитним договором від 23.08.2007 р. № 014/135273/3183/74, ОСОБА_1 було повідомлено про його обов'язок щодо сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу та відображення суми отриманого доходу у вигляді анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації.
Так, відповідно до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на 2016 рік - 689,00 грн.), встановленої на 1 січня звітного податкового року.
Згідно з п.167.1 ст. 167 Податкового кодексу України (в редакції від 01.01.2016р.), ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Пунктом 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відповідно до пп. 129.1.2 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня при нарахуванні суми податкового зобов'язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов'язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов'язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Відповідно до п.п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових, зобов'язань.
Згідно з п. 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України на суми грошового зобов'язання, визначеного підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов'язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Також, згідно з п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що при винесені оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв у межах своїх повноважень, обгрунтовано та правомірно, оскільки банком було здійснено прощення (анулювання) саме основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 р. XX «Перехідних положень» ПК України, та з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається податковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України.
Отже, за викладених обставин, суд вважає, що оскільки податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, визнані судом правомірними, позовні вимоги за первісним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу на загальну суму 215825,45 грн. підлягають задоволенню.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, на підставі викладеного, суд доходить висновку, що зустрічний позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні зустрічного адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа - Західно-Донбаська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень- рішень- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) М.В. Дєєв

Рішення не набрало законної сили 07.12.2018р.

Помічник судді І.В. Калита

З оригіналом згідно

Помічник судді І.В. Калита