Справа № 826/2513/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2513/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 11.01.2017 року №332/6/99-99-12-03-03-15.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрнафта» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З матеріалів справи убачається, що співробітниками Офісу великих платників податків ДФС проведена фактична перевірка Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» даних акту інвентаризації обсягів залишку пального, поданого відповідно до п.9 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо відповідності обсягів пального, зазначених в акті інвентаризації, фактичним даним та/або даних бухгалтерського обліку».

За результатами фактичної перевірки складено Акт перевірки, згідно з даними якого, перевіркою встановлені відхилення між обсягами залишку пального станом на 01.03.2016 року, зазначеними в акті інвентаризації №, поданому ПАТ «Укрнафта» 20.03.2016 р. до Офісу великих платників податків ДФС.

Обсяги залишку пального за даними перевірки завищені на 3400484,01 кг (6282739,33 л), в тому числі по коду УКТ ЗЕД на 80042,69 кг (106994,68 л), УКТ ЗЕД на 66821,13 кг (88832,69 л), УКТ ЗЕД на 5441,33 кг (7207,34 л), УКТ ЗЕД на 29451,32 кг (35104,43 л), УКТ ЗЕД на 3218727,55 кг (6044600,18 л) та занижені на 171357,45 кг (229712,80 л), в тому числі по коду УКТ ЗЕД 0 на 1426,66 кг (1982,32 л), УКТ ЗЕД на 94528,42 кг (126753,69 л), УКТ ЗЕД на 74076,42 кг (98640,59 л), УКТ ЗЕД на 120,18 кг (144,12 л), УКТ ЗЕД на 1205,76 кг (2192,07 л), УКТ ЗЕД на 4 кг (4,85 л), УКТ ЗЕД на 3 кг (5,93 л).

Відповідно до висновку Акту перевірки, залишки пального у акті інвентаризації підлягають коригуванню шляхом зменшення в кількості 3400484,01 кг (6282739,33 л) та збільшення в кількості 171357,45 кг (229712,80 л) в системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП).

Вважаючи висновки Акту перевірки в частині завищення залишків пального на 3218727,55 кг (6044600,18 л) по коду УКТ ЗЕД (скраплений газ) неправомірними, Позивачем подано заперечення на Акт перевірки до Офісу ВПП, які було розглянуто та листом від 29.11.2016 року №9807/10/28-10-21-06-16 повідомлено Позивача, що висновки Акту перевірки відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач згідно з ст.56 ПК України оскаржив висновки Офісу ВПП від 29.11.2016 року №9807/10/28-10-21-06-16 до Відповідача, просив скасувати лист Офісу ВПП від 29.11.2016 року №9807/10/28-10-21-06-16, підтвердити дані акту інвентаризації від 20.03.2016 № щодо скрапленого газу в обсязі 4412252,32 кг (8285976,60 л).

Рішенням Відповідача від 11.01.2017 №332/6/99-99-12-03-03-15 скарга ПАТ «Укрнафта» залишена без задоволення.

Вказане стало причиною звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що дії щодо внесення інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, результати якої відображені в Акті перевірки від 07.11.2016 року №0132/28-10-41-06/00135390, є лише службовою діяльністю посадових осіб контролюючого органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, та не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні позову, проте з інших правових підстав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України.

Згідно з п.9 підрозділу 5 Перехідних положень ПК України протягом 20 календарних днів, починаючи з 1 березня 2016 року, платник податку зобов'язаний подати контролюючому органу акт проведення інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 1 березня 2016 року із зазначенням адрес об'єктів, на яких зберігаються відповідні обсяги залишків пального, перелік резервуарів, в яких зберігаються обсяги залишку пального, їх технічних параметрів (фізична місткість, що відповідає технічним 0паспортам), правовстановлюючих документів на відповідні об'єкти та документів, що засвідчують правові підстави експлуатації таких об'єктів. Зазначені у такому акті інвентаризації обсяги залишку пального контролюючий орган враховує у формулі, визначеній пунктом 232.3 статті 232 цього Кодексу, як обсяг, на який платник податку має право зареєструвати акцизні накладні та/або розрахунки коригування в системі електронного адміністрування реалізації пального.

Дані акта проведення інвентаризації обсягів залишку пального можуть бути перевірені контролюючим органом у встановленому порядку протягом шести календарних місяців із дня його подання. При встановленні за результатами перевірки невідповідності обсягів пального, зазначених у акті інвентаризації, фактичним даним та/або даним бухгалтерського обліку підприємства контролюючий орган здійснює відповідні коригування в Єдиному реєстрі електронних акцизних накладних на підставі даних акта перевірки.

Висновки Акту перевірки щодо завищення залишків пального на 3218727,55 кг (6044600,18 л) по коду УКТ ЗЕД (скраплений газ) шляхом не оприбуткування у бухгалтерському обліку Позивача спростовуються наявними в матеріалах справи даними оборотно-сальдових відомостей по товарно-матеріальним цінностям газопереробних заводів та відділень реалізацій нафтопродуктів ПАТ "Укрнафта" щодо готової продукції газ вуглеводний скраплений (код УКТ ЗЕД 0) за січень, лютий 2016 року.

Суд першої інстанції помилково вказав, що у справі відсутні докази, які б свідчили про коригування контролюючим органом в електронних базах даних показників, за результатом проведення перевірки та складання Акту перевірки.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, адже за змістом пункту 232.1 статті 232 ПК України облік обсягів пального в СЕАРП ведеться за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД. Ведення обліку обсягів пального у системі електронного адміністрування реалізації пального здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. СЕАРП забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД серед іншого: обсягів пального, що містяться у виданих та отриманих акцизних накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних; обсягу залишку пального, на який платники податку мають право зареєструвати акцизні накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Порядок електронного адміністрування реалізації пального встановлено Постановою Кабінетом Міністрів України від 24 лютого 2016 р. № 113 "Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального".

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу положень ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (ч. 2 ст. 74 КАС України).

На підставі висновків Акту перевірки Офісом ВПП в травні 2017 року в Єдиному реєстрі акцизних накладних ПАТ "Укрнафта" було здійснено коригування та зменшені обсяги палива по коду УКТ ЗЕД (скраплений газ) на 6 044 600,18 літрів, що підтверджується довідкою про рух обсягу пального з 10.05.2017 по 12.05.2017 та витягами щодо обсягу пального з Єдиного реєстру акцизних накладних Позивача.

Згідно з приписами підпункту 72.1.5 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за наслідками податкового контролю.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилом пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України надано право платникам податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Відповідно до пункту 56.2 статті 56 ПК України, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно п. 56.3. ст. 56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

В силу пункту 56.10 статті 56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС України, встановлено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною першою статті 6 КАС України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Підсумовуючи слід вказати, що до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас відповідно до зазначених норм право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб'єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб'єктивних прав та обов'язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано те, що згідно з п.56.9 ст.56 ПК України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом двадцятиденного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Відповідач підтвердив в оскаржуваному рішенні, що скарга Позивача була отримана Відповідачем 13.12.2016 року та, зважаючи на вимоги п.56.8 ст.56 ПК України, повинна бути розглянутою до 03.01.2017 року включно.

Рішення Відповідача від 11.01.2017 року №332/6/99-99-12-03-03-15 було направлене на адресу Позивача відповідно до поштового відтиску відправлення на поштовому конверті 14.01.2017 року, тобто з пропуском двадцятиденного строку, встановленого відповідно до п.56.8 ст.56 ПК України для прийняття вмотивованого рішення. Доказів продовження строку розгляду скарги Позивача за рішенням керівника контролюючого органу, сторони не надали.

Таким чином, з дня, наступного за останнім днем вищезазначених строків, скарга Позивача від 09.12.2016 р. №10/2643 вважається задоволеною в повному обсязі та підтверджені обсяги залишку пального по УКТ ЗЕД 0 (скрапленого газу) в обсязі 4 412 252,32 кг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції правильно зроблений висновок про відсутність порушеного права Позивача, однак не були досліджені фактичні обставини справи та не застосовано п.56.9 ст.56 ПК України, який підлягає застосуванню, відповідно, суд вважає необхідним апеляційну скаргу ПАТ "Укрнафта" задовольнити частково, змінивши мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.09.2018 року.

Враховуючи викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04.09.2018.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018, зазначивши, що підставами для відмови у задоволенні позовних вимог є доводи, викладені у даній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2018 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 18.12.2018