Справа № 804/4526/18
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 грудня 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/4526/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Новатор" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. в адміністративній справі №804/4526/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма" Новатор" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Новатор” звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, у якому просило визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 10.05.2018 року № 2076/ІПК/04-36-12-22-22, надану Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову в повному обсязі.

Сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули, що відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ТОВ “Агрофірма “Новатор”, відповідно до приписів ст. 52 ПК України звернулося до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо надання письмової індивідуальної консультації стосовно механізму обчислення рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № 30/18/АС від 23.04.2018 року (вх. ГУ ДФС у Дніпропетровській області №13022/10 від 25.04.2018р.) (а.с. 13).

У зверненні ТОВ «Агрофірма «Новатор» № 30/18/АС від 23.04.2018 року, зазначено, що для ТОВ «Агрофірма «Новатор» відповідно до підпункту 252.3 статті 252 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування рентною платою за користування надрами для видобування корисних копалин є обсяг товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини), що є результатом господарської діяльності з видобування корисних копалин з надр на території України у податковому (звітному) періоді, приведеної у відповідність із стандартом, встановленим галузевим законодавством, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що проводиться іншими, ніж платник рентної плати, суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною.

Позивач у зверненні № 30/18/АС від 23.04.2018 року просив надати роз’яснення, що є об’єктом оподаткування рентою платою за користування надрами для видобування корисних копалин по наданій у користування ТОВ «АФ «Новатор» ділянці надр Петрівського родовища гранітів у розумінні підпункту 3.1. 252 пункту 3.252 статті 252 ПК України: камінь бутовий, добутий після етапу буровибухових робіт та дроблення негабариту АБО щебінь, вироблений поза кар’єром на заводі на стадії вторинного оброблення. (а.с.16).

Відповідач листом від 10.05.2018 року №2076/ІПК/04-36-12-22-22 надав індивідуальну податкову консультацію.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем надано податкову консультацію обґрунтовано та у відповідності вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до приписів п.п. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України визначено, що податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом;

Згідно з п.п.14.1.172-1 п.1.1 ст. 14 Податкового кодексу України зазначено, що індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Правовідносини з надання податкових консультацій, їх застосування та оскарження визначені ст. ст. 52 - 53 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 52 Податкового кодексу України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків консультація надається в усній або письмовій формі (п.52.4 ст. 52 ПК України).

Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

Таким чином, у розумінні Податкового кодексу України податкова консультація є правовим актом індивідуальної дії, який містить правову позицію контролюючого органу щодо використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів та не може виходити за межі закону. При цьому, письмова податкова консультація не має сили нормативно-правового акта, який би доповнював чи змінював чинні нормативно-правові акти.

Як вбачається з податкової консультації, відповідачем роз'яснено, що відповідно до підпункту 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення, сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, їх агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури).

При цьому обсяг (кількість) відповідного виду товарної продукції гірничого підприємства - видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) визначається платником рентної плати самостійно у журналі обліку видобутих корисних копалин відповідно до вимог затверджених ним схем руху видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) на виробничих дільницях та місцях зберігання з урахуванням складу вихідної сировини, умов конкретного виробництва, особливостей технологічного процесу та вимог до кінцевої продукції і нормативних актів, що регламентують вимоги до відповідного виду товарної продукції гірничих підприємств стосовно визначення якості сировини та кінцевого продукту, визначення вмісту основної та супутньої корисної копалини в лабораторіях, атестованих згідно з правилами уповноваження та атестації у державній метрологічній системі. (п.252.19 ст.252 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп.14.1.128 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) – обсяг товарної продукції гірничого підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничим підприємством, як запаси – активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує імовірність отримання їх власником – суб’єктом господарювання економічної вигоди, пов’язаної з їх використанням.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що об’єктом оподаткування рентою платою у випадку викладеному у запиті ТОВ «Агрофірма «Новатор», є обсяг товарної продукції гірничого підприємства – щебінь, незалежно від кількості стадій дроблення.

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до спеціального дозволу на користування надрами № 4315 від 01.08.2007 року, наданого ТОВ «Агрофірма «Новатор» метою користування надрами є видобування гранітів, мігматитів та гнейсів придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового.

Згідно з підпунктом 14.1.112 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України мінеральна сировина - товарна продукція гірничодобувного підприємства, що є результатом його господарської діяльності з видобутку корисних копалин, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, і за якісними характеристиками відповідає вимогам установлених законодавством стандартів або вимогам договорів.

Пунктом І Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.05.1997 № 432 визначено, що мінеральна сировина - це корисна копалина, видобута і перероблена на товарну продукцію гірничого виробництва. Товарна продукція гірничодобувного підприємства - мінеральна сировина, видобута гірничодобувним підприємством і відповідає установленим стандартам. Обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини) - це обсяг товарної продукції гірничодобувного підприємства, що відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» обліковується гірничодобувним підприємством як запаси - активи, вартість яких може бути достовірно визначена, для яких існує ймовірність отримання їх власником - суб'єктом господарювання економічної вигоди, пов'язаної з їх використанням, та які складаються з: сировини, призначеної для обслуговування виробництва, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, та адміністративних потреб; готової продукції, що виготовлена на гірничодобувному підприємстві, у тому числі шляхом виконання господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам. передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом (підпункт 14.1.128 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, при провадженні господарської діяльності з видобування корисних копалин, зокрема, видобування сировини для бутового каменю (всі види гірських порід, придатність яких визначається державними стандартами, в тому числі для щебеневої продукції), пунктом 263.9 статті 263 ІІК України встановлена ставка у розмірі 7,5 відсотка вартості видобутих корисних копалин - вартості обсягу карбонатного піску, піщано- щебеневої суміші та каменю бутового, що приведені до вимог стандартів якості шляхом класифікації суміші уламків за розмірами, стандартизовані розмірні класи є окремими об'єктами оподаткування платою і по кожному з яких складається окремий додаток до податкового розрахунку.

Суб'єкт господарювання, як користувач майна надр зобов'язаний дотримуватись умов господарської діяльності встановленої кондиціями на мінеральну сировину та реалізовувати не «гірничу масу», а готову товарну продукцію: камінь бутовий, щебінь та піщано-щебеневу суміш.

Відповідно до підпункту 263.6.1 пункту 263.6 статті 263 Податкового кодексу України- вартість відповідного виду видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини) обчислюється платником для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства) за більшою з таких її величин:

за фактичними цінами реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини);

за розрахунковою вартістю відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Приписами підпункту 263.6.2 пункту 263.6 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що у разі обчислення вартості видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за фактичними цінами реалізації вартість одиниці відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) встановлюється платником за величиною суми доходу, отриманого (нарахованого) від виконаних у податковому (звітному) періоді господарських зобов'язань з реалізації відповідного обсягу (кількості) такого виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини).

Сума доходу, отриманого (нарахованого) від реалізації відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) за податковий (звітний) період зменшується на суму витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу в розмірах, установлених у договорі купівлі-продажу згідно з умовами постачання.

Сума доходу, отримана від реалізації обсягу (кількості) відповідного виду видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) в іноземній валюті, обраховується в національній валюті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на дату реалізації таких корисних копалин. Перелік витрат платника, пов'язаних з доставкою (перевезенням, транспортуванням) видобутої корисної копалини (мінеральної сировини) споживачу (покупцеві), наведено у підпункті 263.6.3 ПК України. Основними з них є витрати з перевезення, доставки, навантаження, розвантаження, послуги портів, послуги транспортних експедиторів, страхування вантажів. Вони за характером є витратами зі збуту продукції і враховуються в бухгалтерському обліку, як правило, на рахунку 93 "Витрати на збут".

Таким чином, для визначення показника фактичної ціни реалізації потрібно забезпечити бухгалтерський і податковий облік складових розрахунку.

Відповідно до підпункту 263.2.1 пункту 263.2 статті 263 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин по кожній наданій в користування ділянці надр, що визначена у відповідному спеціальному дозволі, є обсяг видобутої у податковому (звітному) періоді корисної копалини (мінеральної сировини обсяг погашених у податковому (звітному) періоді запасів корисних копалин.

Підпунктом 263.5.1 пункту 263.5 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є вартість обсягів видобутих у податковому (звітному) періоді корисних копалин (мінеральної сировини), яка окремо обчислюється для кожного виду корисної копалини (мінеральної сировини) для кожної ділянки надр на базових умовах поставки (склад готової продукції гірничодобувного підприємства).

Згідно з підпунктом 263.2.2 пункту 263.2 статті 263 до об'єкта оподаткування належать:

а) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої з надр на території України, континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною;

б) обсяг корисної копалини (мінеральної сировини), видобутої (вилученої) з відходів (втрат, хвостів (тощо) гірничодобувного виробництва, у тому числі обсяг мінеральної сировини, що утворюється в результаті виконання первинної переробки, що провадиться іншими ніж платник суб'єктами господарювання на умовах господарських договорів про послуги з давальницькою сировиною, якщо для її видобутку відповідно до законодавства необхідно отримати спеціальний дозвіл;

в) обсяг погашених запасів корисних копалин.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що об'єктом оподаткування плати за користування надрами є не лише обсяг видобутих корисних копалин (мінеральної сировини), але й обсяг корисних копалин (мінеральної сировини), що утворюється у результаті виконання первинної переробки.

Підпунктом 14.1.150 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що первинна переробка (збагачення) мінеральної сировини як вид господарської діяльності гірничодобувного підприємства включає сукупність операцій збирання, дроблення або мелення. сушку, класифікацію (сортування), брикетування, збагачення фізико-хімічними методами (без якісної зміни мінеральних форм корисних копалин, агрегатно-фазового стану, кристалохімічної структури), за виключенням агломерації/грудкування руди з термічною обробкою, агломерацію, та збагачення фізико- хімічними методами, а також може включати переробні технології, що є спеціальними видами робіт з добування корисних копалин (підземна газифікація та виплавляння, хімічне та бактеріальне вилуговування, дражна та гідравлічна розробка розсипних родовищ, гідравлічний транспорт гірничих порід покладів дна водойм).

Аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що продукт первинної переробки є товарною продукцією для цілей справляння плати за користування надрами. Тому посилання ТОВ «Агрофірма «Новатор» на те, що щебенева продукція не може вважатися корисною копалиною, оскільки вона є продуктом її переробки, у зв'язку з чим, вартість її реалізації не може бути об'єктом оподаткування плати за користування надрами для видобування корисних копалин, є неналежним.

Згідно змісту податкової консультації ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 10.05.2018 року №2076/ІПК/04-36-12-22-22, наданої позивачу, не вбачається роз'яснень, які б суперечили нормам або змісту нормативно-правових актів з зазначених питань.

Зокрема в оскаржуваній податковій консультації відповідач фактично відтворив приписи чинного податкового законодавства, які можливо застосовувати при проведенні зазначених позивачем операціях.

Статтею 53 Податкового кодексу України, не передбачено визнання судом податкової консультації недійсною, яка на думку платника податків, не містить конкретної відповіді на поставлене питання. Дана норма передбачає визнання судом податкової консультації недійсною лише в тому випадку, якщо податкова консультація суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, що позивачем доведено не було.

Крім того, оспорювана податкова консультація не носить обов'язкового характеру, не породжує для позивача жодних правових наслідків та не порушує його права свободи і інтереси, оскільки за своїм змістом не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не є нормативно-правовим актом та не створює і не припиняє права чи обов'язки особи. Жодних управлінських висновків оскаржувана податкова консультація не містить, вчинити будь-які обов'язкові дії позивачеві вона не приписує, та відповідно не порушує права, свободи та інтереси особи у сфері публічно - правових відносин.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні усіх обставин справи в їх сукупності. Судом вірно встановлено характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосовано норми матеріального права до їх вирішення. Порушень норм процесуального закону, які б могли призвести до прийняття невірного рішення, не встановлено.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю " Агрофірма" Новатор" - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 р. в адміністративній справі №804/4526/18 – залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко