Справа № 817/1060/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1579/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року, головуючий суддя Зозуля Д.П., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління ДАБІ в Рівненській області, в якому просила визнати протиправними дії Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області щодо ненадання належної (повної) відповіді на інформаційні запити позивача від 19.02.2018 року та 07.03.2018 року та/або не направлення запитів позивача до належного розпорядника інформації; зобов»язати Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області надати належну відповідь на поставлені позивачем питання у її інформаційних запитах з приводу порядку спорудження пам»ятних знаків та пам»ятників.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона 19.02.2018 зверталася до відповідача, як відповідального органу, за нагляд за дотриманням законодавства у сфері здійснення будівництва, щодо надання інформації про порядок спорудження пам»ятних знаків та пам»ятників.

Однак, відповідач жодної відповіді на поставлені питання не надав, і не вказав про відмову у надані відповіді.

Позивач повторно звернулася до відповідача із вказаним запитом, однак відповідач навів лише перелік нормативних актів, та зазначив, що поставлені питання не входять до його повноважень. Проте, відповідачем не вказано який орган компетентний відповідати на поставлені питання.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області щодо ненадання належної (повної) відповіді на інформаційні запити позивача від 19.02.2018 року та 07.03.2018 року та/або не направлення запитів позивача до належного розпорядника інформації; зобов»язано Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області надати належну відповідь на поставлені позивачем питання у її інформаційних запитах з приводу порядку спорудження пам»ятних знаків та пам»ятників, або направити запит до належного розпорядника.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління ДАБІ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивач у своїх запитах про надання інформації не конкретизувала стосовно яких об»єктів будівництва запитується, надання інформації стосувалось більш широкого спектру, що судом першої інстанції не було взято до уваги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.02.2018 року позивач звернулася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області із запитом про надання інформації, поданий в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Закону України «Про інформацію».

У вказаному запиті позивач просила Управління Державної архітектурно-будівельної служби, як орган відповідальний, за нагляд за дотриманням законодавства у сфері здійснення будівництва, надати інформацію про порядок спорудження пам»ятних знаків та пам»ятників.

Зокрема, просила пояснити:

- Які документи необхідні для початку процедури спорудження пам»ятного знаку?

- В чому полягає відмінність між пам»ятним знаком та пам»ятником, з точки зору будівельної конструкції та способу їх розміщення (встановлення)?

- Чи є відмінності в порядку оформлення дозвільних документів, необхідних для спорудження пам»ятного знаку та пам»ятнику, якщо є, то в чому така відмінність? (а.с. 6).

У відповідь на вищевказаний запит, Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області було надіслало позивачеві лист №1017-1013-18 від 27.02.2018 року, у якому відповідач навів перелік нормативно-правових актів, якими він керується під час виконання ним своїх функцій (а.с. 8).

В подальшому, позивач 07.03.2018 року позивач повторно звернулася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області із запитом на отримання бажаної інформації, в якому просила повторно просила чітко надати відповіді на поставлені нею раніше питання (а.с. 7).

У відповідь на повторний запит позивача про надання інформації, Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області було надіслало позивачеві лист №1017-1284-18 від 19.03.2018, в якому знову ж таки наведено перелік нормативно правових актів, якими керується відповідач при здійсненні власної діяльності, а також на цей раз вказано, що поставлені питання не входять до сфери повноважень Управління та відповідно не можуть дані відповіді на них (а.с. 9).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належної (повної) відповіді на інформаційні запити позивача та не дотримався вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб»єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно із статтею 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб»єктами владних повноважень своїх обов»язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб»єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно зі ст. 5 Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію, при цьому згідно зі статтею 19 цього самого закону запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно із ч. 1-3 ст. 22 Закону розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов»язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов»язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п»ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов»язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

З матеріалів справи видно, що у відповідь на інформаційний запит відповідач навів перелік нормативно правових актів, якими керується відповідач при здійсненні власної діяльності, а також вказав, що поставлені питання не входять до сфери повноважень Управління та відповідно не можуть надати відповіді на них.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем не виконано вимоги Закону, так як вичерпної та повної відповіді на поставлені позивачем питання - не надано, не роз»яснено якими нормативно - правовими актами регулюється порядок спорудження пам»ятних знаків та пам»ятників, та в чому полягає відмінність в оформленні дозвільних документів.

Крім цього, відповідачем не надано роз»яснення до якого органу слід звернутися за отриманням такої інформації, у випадку, якщо він не володіє запитуваною інформацією, а в такому випадку відповаідач повиннен був направити відповідний запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області не надано належної (повної) відповіді на інформаційні запити позивача, чим не дотримано вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі №817/1060/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 14.12.2018 року.