Справа № 813/3250/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/3250/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Львів

12 год. 33 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2І,, представника відповідача ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» (80100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Нижанківського, 2/72) до Дрогобицької міської ради (82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Майдан Ринок, 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Фермерське господарство «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» (далі позивач, ФГ «Газда») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дрогобицької міської ради (далі - відповідач) про скасування Рішення сесії Дрогобицької міської ради № 1212 від 15.05.2018 «Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)»; зобовязання відповідача розглянути заяви позивача, як правонаступника с/г кооперативу «Газда», що зареєстровані у Дрогобицькій міській раді за вх. №139/3-21 від 19.01.2018 та вх. №259/3-21 від 01.02.2018, з питань підписання Акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки прощею 18,9 га наданої позивачу в постійне користування земельної ділянки площею 18,9 га по вул. Самбірській, що межує з вулицями Грабовського, заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України, відповідно до рішень судів, що набрали законної сили: Рішення Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993 у справі № 3/61 з наступними розясненнями викладеними в ухвалах суду, яке було виконано в передбачений законом метод та спосіб, відповідно до Акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993, Постановами Дрогобицького міськрайонного суду 10.04.2017 у справі № 442/6355/16а та Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017 у справі № 876/8075/17.

В обґрунтування позову зазначено про те, що ФГ «Газда» як правонаступник с/г кооперативу «Газда» на підставі судових рішень Арбітражного суду Львівської області у справі № 3/61 від 02.02.1993 та ухвал, винесених судами про розяснення цього судового рішення набув право постійного користування земельною ділянкою площею 18,9 га в м. Дрогобичі по вул. Самбірській, що межує з вул. Грабовського, заводом «Граніт», автодромом ДТСО України. Позивач з 1992 володіє придбаним у приватну власність майном, що розташоване на вищевказаній земельній ділянці площею 18,9 га.

Впродовж 2013-2017 років позивач багаторазово звертався до відповідача із заявами, до яких долучено копії судових рішень та матеріалів, за наданням дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо земельної ділянки площею 18,9 га, яка використовується ним відкрито і добросовісно з 1992 року, під придбаним ним фруктовим садом та господарськими будівлями для ведення господарської діяльності, з метою встановлення (відновлення) меж цієї земельної ділянки, відповідно до акту судового виконавця Дрогобицького міськрайонного суду рішення Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993 у справі № 3/61.

Не зважаючи на наведене, Дрогобицька міська рада, як відповідач за Рішенням суду у справі № 3/61 від 02. 02.1993 та Ухвал, винесених судами про розяснення цього рішення, не виконала до кінця вищезазначені судові рішення та весь час з дати їх винесення по сьогоднішній день чинить супротив такій державній реєстрації, не виносячи відповідних рішень щодо виготовлення та затвердження технічної документації з відновлення та встановлення меж та присвоєння кадастрового номера цій ділянці.

Отримавши за принципом «мовчазної згоди» право на виготовлення вищезазначеної землевпорядної документації право на земельну ділянку пл. 18,9 га, позивачем скеровано відповідачу цінним листом один екземпляр такої технічної документації із землеустрою лише для погодження меж як сусіднього землекористувача на акті узгодження та встановлення меж земельної ділянки. Оскільки тільки після узгодження меж сусідніми землекористувачами така технічна документація подається в Держземагентство для присвоєння кадастрового номера, і тільки після цього, подається за заявою позивача до органу місцевого самоврядування для затвердження кадастрового номера зазначеної земельної ділянки, в подальшому, для затвердження технічної документації в цілому - на затвердження сесією Дрогобицької міської ради.

Позивач листами за вх. № 139/3-21 від 19.01.2018 та вх. № 259/3-21 від 01.02.2018 двічі звертався до відповідача з проханням в надісланій на розгляд техдокументації з землеустрою на земельну ділянку пл. 18,9 га підписати акт узгодження та встановлення меж земельної ділянки, як сусіднього землекористувача, а не погодження в цілому.

Відповідач листом від 27.06.2018 скерував позивачу копію рішення сесії Дрогобицької міської ради № 1212 від 15.05, відповідно до якого позивачу відмовлено у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку пл. 18,9 га на вул. Самбірській (м. Дрогобич) для ведення садівництва.

На переконання позивача вказане рішення винесено не по суті поданих позивачем заяв та підлягає скасуванню, оскільки не стосується вимог позивача щодо розгляду питань, викладених позивачем у листах № 139/3-21 від 19.01.2018 та від 01.02.2018 за вх. № 259/3-21, а саме питань підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки пл. 18,9 га, наданої позивачу у постійне користування, а у самому рішенні не зазначено мотивованої відмови щодо підписання вищевказаного акту погодження меж Дрогобицькою міської радою як сусіднім землекористувачем.

Позивач стверджує, що не погоджуючи та не підписуючи акт погодження меж згідно наданої технічної документації, відповідач без процедури вилучення з постійного користування у позивача та без зміни цільового призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, здійснив рейдерське захоплення земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні позивача.

З огляду на наведене, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.07.2018 цю позовну заяву залишено без руху для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 15.08.2018 року провадження в адміністративній справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.10.2018 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 20.11.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники позивача позовні вимоги підтримали повністю, з підстав, що викладені у позовній заяві, заяві про долучення доказів та надання додаткових пояснень по справі (а.с.101-102), запереченні на відзив та додаткові пояснення за вх. № 36744 від 15.11.2018 (а.с. 178-179), запереченні на пояснення відповідача по справі від 20.11.2018 (а.с.232-235). Просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву за вх. № 30163 від 25.09.2018 (а.с.96-98), додаткових поясненнях до відзиву (а.с.139-140), поясненні до відзиву за вх. № 36755 від 15.11.2018 (а.с.225-228), поясненні до відзиву (а.с.236-237).

Відповідач зазначив, що позивач звернувся до відповідача із заявами від 11.01.2018 за вх. № 139/3-21 від 19.01.2018, у якій просив відповідача розглянути та затвердити технічну документацію. У своїй позовній заяві позивач підтвердив, що частина земельної ділянки, яку він хоче взяти у користування, вже перебуває у власності 14 громадян, відтак, межі земельної ділянки повинні погоджуватись з усіма сусідами. Разом з тим, з представленого акта, який подано на узгодження, зазначено лише одного сусіда Дрогобицьку міську раду, а відтак це не відповідає вимога законодавства.

Відповідач вважає, відмову, надану в оскаржуваному рішенні мотивованою належним чином, оскільки таке прийнято на підставі висновку відділу містобудування та архітектури та з врахуванням приписів ст. 186 Земельного кодексу України.

З врахуванням викладеного, вважає рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 15.05.2018 правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та таким, що слід залишити в силі.

При цьому, зауважив, що з документів, які додані до оскаржуваного рішення Дрогобицької міської ради, слідує, що при його прийнятті відповідачем розглянуто усі заяви позивача, а відтак підстави для повторного їх розгляду відсутні.

Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Протокольною ухвалою суду від 23.10.2018 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, представник якого явки у судове засідання не забезпечив, про дату час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи чи іншого змісту не подав, як і не подав письмових пояснень щодо предмета спору на пропозицію суду.

Підстав для відкладення розгляду справи відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлено.

Суд заслухав вступне слово представників сторін, зясував фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини та встановив таке.

Рішенням Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993 виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів зобовязано виділити кооперативу «Газда» земельну ділянку в саду, який належить кооперативу на праві власності (а.с.14).

Ухвалою від 22.06.1993 року Арбітражний суд Львівської області уточнив резолютивну частину вищевказаного рішення та зобовязав виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів виділити сільськогосподарському кооперативу «Газда» земельну ділянку площею 18,9 га по вул. Самбірській, що межує з вулицями Грабовського, заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України (а.с.15).

Відповідно до акту виконання судового рішення №3/61 від 16.12.1993 вказане вище рішення було виконано в передбачений законом метод і спосіб, тобто право постійного користування даною земельною ділянкою для ведення фермерського господарства виникло у позивача до 2004 року.

Як слідує з розяснення Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2006 року відповідно до ст. 30 «Земельного кодексу України» 1992 року, який був чинним на момент прийняття рішення арбітражним судом Львівської області у справі 3/61 від 02.02.1993 року, при переході права власності на будівлі і споруди разом з цими обєктами до особи, яка придбала будівлі та споруди переходить у розмірах передбачених ст. 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою, на якій знаходяться вказані будівлі та споруди (а.с.16).

Оскільки сільськогосподарський кооператив «Газда», правонаступником якого є Фермерське господарство «Газда» Добродія ОСОБА_1.» придбав у власність сад, будівлі та споруди, які там знаходяться, останній набув права на постійне користування земельною ділянкою (право володіння та користування земельною ділянкою без встановлення строку) відповідно до ст.ст.7, 30 ЗК України 1992 року, ст. 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» та ст. 92 ЗК України від 2001 року (а.с.16 зворот).

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2017 у справі № 442/6255/16-а за позовом Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» до Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Дрогобицької міської ради Львівської області від 08.07.2016 за № 315, позов задоволено частково: скасовано рішення сесії Дрогобицької міської ради міської ради від 08.07.2016 року за № 315, щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 18,9 га розташованої по вул. Симбірській (фруктовий сад), в м. Дрогобичі, Львівської області, з метою встановлення (відновлення) меж даної земельної ділянки відповідно до акту виконання судового рішення № 3/61 від 18.12.1993 року для проведення державної реєстрації права постійного користування набутою земельною ділянкою в органах державної реєстраційної служби. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.49-54).

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.05.2017 у вказаному рішенні виправлено описку в резолютивній частині короткої постанови, а також в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах цієї постанови, а саме змінено назву вулиці «Симбірська» на правильну «Самбірська» (а.с.55).

Вказана постанова Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2017 залишена без змін, відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду відповідно до ухвали від 27.09.2017 у справі № 876/8075/17 (а.с.47).

Позивач вже більше 20 років здійснює сільськогосподарську діяльність на вказаній земельній ділянці та протягом 2013-2017 років багаторазово звертався з відповідними заявами до відповідача (до яких були долучені копії відповідних документів та матеріалів) з відповідними заявами, до яких долучав копії відповідних судових рішень та матеріалів, за наданням дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо земельної ділянки площею 18,9 га, яка використовується ним відкрито і добросовісно з 1992 року під придбаним ним фруктовим садом та господарськими будівлями для ведення фермерського господарства, з метою встановлення (відновлення) меж даної ділянки відповідно до акту судового виконавця Дрогобицького міськрайонного суду рішення Арбітражного суду Львівської області від 02.02.1993 у справі № 3/61.

11.01.2018 позивач скерував засобами поштового звязку міському голові м. Дрогобича ОСОБА_4 заяву про подання на розгляд та погодження технічної документації з землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі 18,9 га для ведення садівництва, що знаходиться у постійному користуванні Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.». Просив підписати і скріпити печаткою Дрогобицької міської ради погодження меж земельної ділянки пл. 18,9 га для ведення садівництва, що знаходиться у постійному користуванні Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.». Додатки: оригінал (1-н) екземпляр технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки пл. 18,9 га, виготовленої ПП «ЕМ-Сервіс» (м. Львів) на 72 сторінках.

Ця заява зареєстрована 19.01.2018 за вх. № 139/3-21 (а.с.129).

08.02.2018 (вх. № 357/3-2/ від 12.02.2018) позивач звернувся до міського голови м. Дрогобича ОСОБА_4 із заявою попередженням про порушення вимог земельного законодавства та прийняття невідкладених заходів щодо недопущення та припинення незаконних кримінально-караних дій відповідальними посадовими особами, направлених на захоплення сільськогосподарської землі, шляхом надання громадянам земельних ділянок під забудову (а.с.130).

01.02.2018 позивач повторно звернувся із заявою до міського голови Дрогобицької міської ради про те, що станом на 01.02.2018 позивач не отримав технічної документації з актом погодження меж, що свідчить про порушення посадовими особами Дрогобицької міської ради положень ст. 19 Конституції України та норм чинного законодавства щодо земельних питань. Вказана заява зареєстрована цього ж дня за вх. № 259/3-21 (а.с.131).

16.02.2018 Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради на звернення позивача за вх. № 139/3-21 та № 259/3-21 повідомив позивача про розгляд відповідного питання на черговому засіданні комісії з питань вирішення земельних спорів, про прийняте рішення буде повідомлено (а.с.62).

Рішенням Дрогобицької міської ради XXXVI сесії сьомого скликання № 1212 від 15.05.2018, розглянувши звернення Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» та матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), враховуючи службову записку відділу правового забезпечення виконкому Дрогобицької міської ради, службову записку відділу містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради, керуючись ст.ст. 35, 92, 121, 122, 186 Земельного кодексу України, ст. 55 Закону України "Про землеустрій", і відповідно до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", враховуючи протокол постійної комісії ради з питань врегулювання земельних відносин № 96 від 25.04.2018, в порядку ст. 13 Регламенту Дрогобицької ради, відмовлено Фермерському господарству «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), на земельну ділянку площею 18,9 га на вул. Самбірській для ведення садівництва (а.с.64, 128).

Позивач не погоджуючись із вказаним рішенням, бажаючи таке скасувати, а також відновити, на його переконання, порушене право, звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідна рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Правове регулювання земельних ділянок для садівництва визначене ст. 35 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 Земельного кодексу України.

Згідно з ч. 14 ст. 186 Земельного кодексу України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується:

Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про землеустрій» № 858-VI від 22.05.2003 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою, належать здійснення землеустрою, у тому числі забезпечення проведення державної інвентаризації земель; проведення державної експертизи документації із землеустрою у випадках та порядку, передбачених законом; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Статтею 22 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про землеустрій» погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з пунктом «а» ч. 1 ст. 186 Земельного кодексу України, прогнозні матеріали, техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель і схеми землеустрою після погодження їх у встановленому порядку розглядаються і затверджуються відповідними органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

З наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що вирішення питань про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі в межах населеного пункту, віднесено до виключної компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад, про що приймається рішення.

Погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачено ст. 198 Земельного кодексу України при кадастровій зйомці як комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Спірні питання, які виникають між землекористувачами щодо визначення спільних меж та їх відновлення регулюються ст.ст.106, 107 Земельного кодексу України.

Статтею 106 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Судом зі змісту позовної заяви встановлено та представники позивача зазначили у судових засіданнях, що рішення сесії Дрогобицької міської ради № 1212 від 15.05.2018 винесене не по суті поданих позивачем заяв та підлягає скасуванню як незаконне, оскільки не стосується вирішення вимог позивача щодо розгляду питань, викладених у листах позивача за вх. № 139/3-21 від 19.01.2018 та вх. № 259/3-21 від 01.02.2018, а саме: питань підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки пл. 18,9 га, наданої позивачу у постійне користування, а у самому рішенні не зазначено мотивованої відмови щодо підписання вищезазначеного акту погодження меж Дрогобицькою міською радою, як сусіднім землекористувачем.

Таким чином спірні правовідносини виникли щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення в частині погодження та підписання акта узгодження та встановлення меж земельної ділянки, належної на праві постійного користування земельної ділянки позивачу; правомірності прийнятого рішення № 1212 від 15.05.2018 в частині надання відповіді по суті заяв позивача від 11.01.2018 (зареєстровано 19.01.2018) та від 01.02.2018, а також у звязку з встановленими обставинами підставність вимог щодо щобовязання відповідача повторно такі розглянути.

В судових засіданнях представник відповідача зазначив, що враховуючи висновок відділу містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради № 133 від 07.03.2018, міським головою прийнято рішення передати технічну документацію землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 18,9 га на вул. Самбірській для ведення садівництва позивачем та можливістю підписання акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки на розгляд постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин. Вказані заяви розглянуто на засіданні цієї комісії, що підтверджується відповідним протоколом № 96 від 25.04.2018 та рекомендовано розглянути на сесії міської ради.

Крім цього судом зясовано, що згідно з висновком відділу містобудування та архітектури № 133 від 07.03.2018 (а.с.132), визначено, що на вул. Самбірській згідно з генеральним планом м. Дрогобич не запроектовано розміщення земель сільського господарського призначення для фермерських господарств.

Крім того, як зазначив представник відповідача, у листі відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 438 від 04.07.2018 (а.с.146) зазначено, що на території, яку хоче позивач взяти у постійне користування розташовані існуючі історико сформовані садибні ділянки, які займають орієнтовно 1/20 наміченої площі, а згідно з генеральним планом м. Дрогобич розроблено проект містобудівної документації «Детальний план території районі провулків Тепличного та Квітневого в м. Дрогобичі», яким передбачено виділення громадянам садибні ділянки під забудову.

Крім того, суд не надає оцінки твердженням сторін щодо перебування у постійному користуванні земельної ділянки площею 18,9 га чи бажанню власника взяти у користування цю земельну ділянку, оскільки вказане питання досліджене у інших судових рішеннях та не охоплюється предметом спору у межах цієї справи правомірності чи протиправності рішення Дрогобицької міської ради від 15.05.2018.

Письмовими доказами долученими до матеріалів справи підтверджено те, що прийняттю рішення відповідачем з вказаного питання передувало його дослідження відділом правового забезпечення виконкому Дрогобицької міської ради, відділом містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради, перебувало на розгляді постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин, а також враховано норми Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», про що зазначено у самому рішенні, а відтак, підстави стверджувати про його немотивованість у суду відсутні.

Крім того, позивачем у судових засіданнях не зазначено у якій саме частині таке слід визнати немотивованим.

Щодо покликань позивача на надання відповідачем у оскаржуваному рішенні відповіді не за предметом звернення, суд зазначає таке.

У заяві від 19.01.2018 позивач подав на розгляд та погодження відповідача технічну документацію з землеустрою, просив підписати таку та скріпити печаткою (а.с.58).

Відтак у цій заяві питання щодо погодження акту землеустрою перед відповідачем не заявлялось а заявлялось питання про погодження технічної документації в цілому

У заяві від 01.02.2018 позивач вже зазначив про те, що відповідачу передано заяву з технічною документацією з землеустрою щодо відновлення та встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 19,9 га для погодження меж земельної ділянки та підписання акту узгодження меж. Позивач зазначив про необхідність відповідачу у поданій технічній документації підписати і скріпити печаткою акт погодження меж земельної ділянки пл. 18,9 га.

Ствердив, про необхідність у примусовому порядку зобовязати відповідачів підписати (зі змісту заяви, власників (користувачів) сусідніх земельних ділянок) акти погодження меж земельних ділянок та акт встановлення та погодження меж земельної ділянки до технічної документації із землеустрою.

Судом встановлено, що до цієї заяви позивачем не додано будь-яких документів щодо фактів, як він стверджує, не бажання сусідів на встановлення відповідних меж та підписання такого акта.

Суд не бере до уваги покликання на листи Держгеокадастру у Львівській області як правомірність тверджень позивача щодо вказаного рішення, оскільки такі листи (а.с.107-111) стосуються правомірності виділення земельних ділянок відповідачем третім особам, жодних висновків щодо погодження технічної документації та оскаржуваного рішення № 1212 від 15.05.2018 не містить, як і щодо акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки.

Представниками позивача не надано пояснень щодо того чи погоджували вони межі із сусідніми землекористувачами (землевласниками).

Разом з тим, у поданій позивачем технічній документації стверджено про існування, як слідує з акта (а.с.68), єдиного землекористувача Дрогобицької міської ради, що не відповідає дійсності, оскільки згідно з долученими до матеріалів справи відомостями про земельні ділянки, на які покликався позивач, такі є суміжними земельній ділянці позивача та передані третім особам.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що за таких обставин, підстав у відповідача для підписання та скріплення печаткою акта встановлення та узгодження меж його земельної ділянки немає.

Суд також бере до уваги покликання відповідача на те, що згідно з Генеральним планом м. Дрогобича розроблений проект містобудівної документації "Детальний план території в районі провулків Тепличного та Квітневого в м. Дрогобич", затверджений виконкомом Дрогобицької міської ради рішенням № 70 від 15.03.2018, яке є чинним та протиправним не визначалось, в межах якого знаходиться земельна ділянка, щодо якої виникли спірні правовідносин. Відповідна територія, зайнята територією вказаного проекту містобудівної документації орієнтовно від 1/4 до 1/3 намічненої площі, де вже виділено громадянам садибні ділянки під забудову та відділом видаються паспорти забудови земельної ділянки. Крім цього на цій території існують історично сформовані садибні ділянки, які орієнтовно займають 1/20 наміченої площі.

Суд зазначає, що відповідно до рішення від 02.02.1993 року виконавчий комітет Дрогобицької міської ради народних депутатів зобовязано виділити земельну ділянку сільськогосподарському кооперативу «Газда» площею 18,9 га по вул. Самбірській, що межує з вул. Грабовського, заводом «Граніт» і автодромом ДТСО України.

Разом з тим, відповідно до розяснення від 30.11.2006 визначено, що відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та його реєстрації.

Тобто, реалізації права постійного користування земельною ділянкою, кореспондує обовязок вчинення дій щодо отримання правовстановлюючого документа та його реєстрації.

Аргументи позивача щодо перешкоджання та небажання сусідніми землекористувачами узгоджувати та погоджувати з ним межі земельної ділянки, належної на праві постійного користування, жодним чином не є підтвердженими. Зауваження щодо незаконного одержання чотирнадцятьма особами сусідніх до земельної ділянки позивача земельних ділянок не доведено, оскільки позивач, здійснюючи покликання приписи ст. 152 Земельного кодексу України, доказів вчинення ним відповідних дій не надав.

З огляду на наведене судом не встановлено підстав для повторного розгляду відповідних заяв відповідачем.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Із урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у повній відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України. Таким чином, з урахуванням змісту ст. 245 КАС України, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову Фермерського господарства «Газда» Добродія ОСОБА_1С.» (80100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Нижанківського, 2/72; ) до Дрогобицької міської ради (82100, Львівська область, м. Дрогобич, пл. Майдан Ринок, 1; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про скасування рішення, зобовязання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2018 року.

Суддя Качур Р.П.