Справа № 420/5883/18
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5883/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного Територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи - головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного Територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Талят Рефатович, ОСОБА_4, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати постанови про стягнення виконавчого збору від 23.08.2018 № ВП 56747346, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 23.08.2018 № ВП 56747346.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.07.2018 державним виконавцем Шевченківського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Байрамовим Т.Р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 56747346 щодо примусового виконання виконавчого листа № 815/3191/17, виданого 26.04.2018 Одеським окружним адміністративним судом. Про існування виконавчого документу та рішення Одеського апеляційного суду уповноважені особи Фонду дізналися із постанов про відкриття ВП № 56747471 та № 56747346 від 11.07.2018. При цьому рішення апеляційного суду по справі № 815/3191/17 було відправлено 05.06.2018 на адресу ПАТ «Банк Михайлівський» та Уповноваженій особі поштовим відправленням № 910, яке повернуто за зворотною адресу, так як на поштовому конверті було зазначено неповну адресу банку. Також в постанові про відкриття виконавчого провадження допущено помилку, а саме невірно вказано номер договору № 980-070-000000468, замість 980-017-000000468. 16.08.2018 уповноважена особа на підставі ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» звернулася до державного виконавця щодо відстрочення відкладення проведення виконавчих дій з викладених підстав і 17.08.2018 отримано постанову про виправлення помилки у постанові про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2018. 22.08.2018 уповноважена особа надала до ДВС інформацію про виконання судового рішення, зокрема інформація про стягувача подана до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Однак 23.08.2018 державним виконавцем винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 14892 грн. та про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 240 грн. Однак державним виконавцем провадження не завершено. При цьому державним виконавцем не застосовувались примусові заходи щодо стягнення до боржника. Крім того, у постанові не вказано дату народження боржника і індивідуальний податковий номер - уповноваженої особи фонду, а сума штрафу в двічі більше, ніж передбачена для боржників - фізичних осіб; не вказано місце реєстрації (замість цього зазначено юридичну адресу ПАТ «Банк Михайлівський»).

Ухвалою від 10.12.2018 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 18.12.2018 о 11:30 год.

13.12.2018 до суду засобами електронного зв'язку надійшли додаткові пояснення позивача.

13.12.2018 до суду засобами електронного зв'язку надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_5 про розгляд справи без його участі. При цьому в заяві зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 420/5883/18 станом 12.12.2018 не оприлюднена на веб-порталі судової влади України.

При цьому, вказані обставин не відповідають дійсності, так як Одеським окружним адміністративним судом 11.12.2018 о 17:00 год. у відповідності до ч.2 ст.268 КАС України на веб-порталі судової влади України оприлюднено ухвалу суду від 10.12.2018 про відкриття провадження у справі № 420/5883/18, у зв'язку із чим учасники справи вважаються повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи з момент вищевказаного оприлюднення.

Інші учасники справи до суду не з'явилися, про час та місце судового розгляду справи, в силу ст.268 КАС України, повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На підставі ч.9 ст.205 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10.11.2017 по справі № 815/3191/17 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018, позовні вимоги задоволено:

визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_4 до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку №980-017-000000468 від 30.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Банк Михайлівський";

зобов'язано повноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Банк Михайлівський" по договору банківського рахунку №980-017-000000468 від 30.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ "Банк Михайлівський" у розмірі 152434,40 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вищезазначена постанова Одеського окружного адміністративного суду набрала законної сили 23.05.2018 і 26.06.2018 Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 815/3191/17, де стягувачем вказано: ОСОБА_4; його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб): АДРЕСА_1, 65123; ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача за його наявності (для юридичних осіб): ідентифікаційний номер НОМЕР_1, а боржником: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волков Олександр Юрійович; місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб) боржника: провулок Рильський, 10-12/3, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код, банківські реквізити суб'єкта господарської діяльності боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (для фізичних осіб - платників податків); .

11.07.2018 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамовим Талят Рефатовичем розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 815/3191/17, виданого 26.06.2018, та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56747346.

23.08.2018 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамовим Талят Рефатовичем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 240 грн.

Також 23.08.2018 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Байрамовим Талят Рефатовичем винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 14892 грн.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

В першу чергу суд відхиляє посилання позивача на те, що ним не отримано вчасно рішення апеляційного суду, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» визначена окрема процедура зупинення виконавчих дій, а КАС України передбачає можливість зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції. В той же час, за обставин справи виконавчий лист виданий у справі № 815/3191/17, в якій судове рішення набрало законної сили.

При цьому, в адміністративній справі № 1540/4083/18, де позивач оскаржував постанову про відкриття вказаного провадження, суд вже встановлював, що 15.06.2018 представник ОСОБА_4 направив Уповноваженій особі Фонду копію ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018, яка була вручена 25.06.2018 (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 501).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 цього Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність стягнення виконавчого збору з Уповноваженої особи Фонду оскаржуваною постановою від 23.08.2018 в розмірі 14892 грн., зокрема в розмірі 4 мінімальних заробітних плат (3723 грн.), установлених у 2018 Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік».

При цьому посилання позивача на те, що Уповноважена особа Фонду є фізичною особою, у зв'язку із чим виконавцю належало вказати у постановах дату його народження, індивідуальний податковий номер, місце реєстрації тощо суд відхиляє.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Норми цього Закону є спеціальними та врегульовують особливі правовідносини, які виникають, зокрема, між вкладниками та Фондом або його уповноваженою особою щодо гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Абзацом другим частини третьої статті 34 Закону N 4452-VI передбачено, що всі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Тобто делегування повноважень Фонду є правом, а не обов'язком Фонду, та обсяг делегованих повноважень у кожному конкретному випадку може бути різним.

Оскільки обов'язок Фонду, визначений статтею 38 Закону N 4452-VI, віднесений до компетенції Фонду як суб'єкта владних повноважень при реалізації публічно-владних управлінських функцій, то виконання цього обов'язку уповноваженою особою Фонду при делегуванні їй таких повноважень свідчить про те, що вона діє як посадова особа, а не як керівник банку. Той факт, що Фонд делегує частину повноважень уповноваженій особі Фонду, не змінює владний та управлінський характер таких функцій, а також не змінює їх суті та змісту. Отже, в цьому випадку має місце публічний і владний характер діяльності самої уповноваженої особи Фонду.

Відтак, відповідач у справі № 815/3191/17 - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Волков Олександр Юрійович виступав від імені Фонду, а не як фізична особа, у зв'язку із чим у виданому 26.06.2018 Одеським окружним адміністративним судом виконавчому листі № 815/3191/17 вказані реквізити боржника - суб'єкта владних повноважень - відповідача по справі № 815/3191/17.

З цих же підстав суд зазначає про неспроможність аргументів позивача про не зазначення в оскаржуваних постановах дня народження Волкова О.Ю., його індивідуального податкового номеру, як боржника у виконавчому провадженні. Суд також визнає безпідставними решту доводів позивача, відповідно до яких неможливо ідентифікувати особу боржника у виконавчому провадженні, відповідача у справі № 815/3191/17, оскільки останні ґрунтуються на хибному тлумаченні та відвертому нерозумінні позивачем вимог законодавства, на порушення якого він безпідставно посилається.

В цьому аспекті суд враховує, що за постійною судовою практикою ЄСПЛ, яка керується принципом правильного відправлення судочинства, судові рішення мають достатньою мірою визначати мотиви, з яких вони виходять. Цей обов'язок має різні межі залежно від характеру рішення, його слід аналізувати залежно від кожної конкретної справи (рішення у справах Руїса Торіха і Гіро Балані проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A і 303-B, с. 12, п. 29 та с. 29 - 30, п. 27, і "Хіггінс та інші проти Франції" від 19 лютого 1998 року, Recueil 1998-I, с. 60, п. 42).

Таким чином, обрахований державним виконавцем судовий збір з розрахунку 4 мінімальних заробітних плат відповідає вимогам законодавства, а доводи позивача про необхідність застосування розміру виконавчого збору, розрахованого для боржників - фізичних осіб, не ґрунтуються на приписах законодавства.

Суд також враховує приписи ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже в даному випадку судове рішення, яке набрало законної сили 23.05.2018 - з винесенням Одеським апеляційним адміністративним судом ухвали та копію якої Уповноваженою особою було отримано 25.06.2018 (штрихкодовий ідентифікатор поштового відправлення 501), виконано боржником було, як зазначено у позовній заяві, 22.08.2018, у зв'язку із чим за встановлених судом обставин державним виконавцем правомірно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору.

Вирішуючи спір, суд також враховує висловлений 07 березня 2018 року Верховним Судому складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові по справі справа №750/7624/17 правовий висновок про те, що ч. 3 ст. 27 Закону №1404-VІІІ прямо передбачає обов`язок боржника сплати виконавчого збору при примусовому виконанні рішення немайнового характеру, тобто незалежно від провадження державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення.

Згідно з ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Зі змісту постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження вбачається, що зазначені витрати склали: плата за користування АСВП - 51 грн.; конверти формату А-5 1,70 х 4 од. = 6,80 грн.; поштові марки - 25 грн.; аркуші формату А4 3,00 х 20 = 60 грн.; витрати на друк листів на принтері 3,50 х 20 = 70 грн.; канцтовари = 27,20 грн.

Таким чином, понесені державним виконавцем витрати виконавчого провадження підлягають стягненню на підставі відповідної постанови. При цьому позивач, оскаржуючи цю постанову, не навів жодного ґрунтовного аргументу, який би можливо було покласти в основу заперечення проти законності останньої за встановлених вище судом обставин.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов'язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірних постанов.

Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем прийнято спірні постанови в межах повноважень, у передбачений законодавством спосіб, з урахуванням всебічного дослідження всіх обставин спірних правовідносин, що мають значення для прийняття рішень, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, у зв'язку із чим адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (01601, м. Київ, вул. Прорізна, 8; ) до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного Територіального управління юстиції у м. Києві (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110; ), треті особи - головний державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного Територіального управління юстиції у м. Києві Байрамов Талят Рефатович (01032, м. Київ, Саксаганського, 110; ), ОСОБА_4 (65123, АДРЕСА_2; НОМЕР_1), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; ), про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.В. Завальнюк

.