Справа № 817/1418/16
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1819/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Ніколіна В.В., Рибачука А.І.

за участю секретаря судового засідання Пильо І.І.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про стягнення заборгованості,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Жуковська Л.А.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 24 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якому, з урахуванням заяв про зміну і уточнення позовних вимог, просив: стягнути з відповідачів кошти у сумі 687,51 грн; перерахувати та виплатити з 01 лютого 2001 року грошове забезпечення з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" до посадового окладу, відповідно до ст.30 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 року та ст.2 зв'язку; перерахувати та виплатити з 04 вересня 2003 року грошове забезпечення з врахуванням 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" до грошового забезпечення, передбаченою на підставі ст.2 абз.1 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/96 від 04.10.1996 року; перерахувати та виплатити з 01 січня 2004 року грошове забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, на підставі ст.12 п.2 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18.02.1992 року №2135-ХІІ, п.29.1 Указу Президента України від 12.01.2004 №26 "Про розширення дії Указу Президента України від 26.12.2003 року №1514 (1514/2003) "Про посилення соціального захисту осіб офіцерського складу оперативних та інформаційно-аналітичних підрозділів Служби безпеки України та працівників МВС"; перерахувати та виплатити з 01 квітня 2004 року грошове забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення на підставі ст.3 абз.2 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/ 96 від 04.10.1996 року; перерахувати та виплатити з 04 вересня 2003 року грошове забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення на підставі п.3 ст.1 Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу" від 24.04.2003 року №370; перерахувати та виплатити з 01 червня 2004 року грошове забезпечення з врахуванням 100% щомісячної надбавки "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення на підставі абз. б ст.3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/96 від 04.10.1996 року; виплатити щорічну матеріальну допомогу за 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 роки в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до підпункту 4 статті 2 Указу Президента України 926/96 від 04.10.1996 року "Про умови грошового утримання осіб рядового і начальницького складу ОВС і оплати праці працівників ОВС"; перерахувати та виплатити вихідну допомогу з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячної надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення, згідно з абз.1 п.10 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 року "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей"; стягнути середній заробіток (грошове забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно з ст.117 КЗпП України; внести в атестат № 5 від 03 лютого 2005 року, виданий Рівненськім MB УМВС, відомості - 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячною надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення, та новий розмір "вихідної допомоги"; зобов'язати сплатити 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) "За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків" згідно з Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 року, котрий діяв на 01.02.2005 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом №16 о/с від 26 січня 2005 року начальника УМВС України в Рівненській області його було звільнено з органів внутрішніх справ України за станом здоров'я та вислугу років. Вказує, що при звільненні з посади з ним проведено розрахунки не в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року позовну заяву в частині позовних вимог про сплату 10% від страхової суми(десять річних грошових утримань) «За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових(службових) обов'язків» згідно з Законом України «Про міліцію» залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом про сплату 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) «За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків» згідно з Законом України «Про міліцію», не навівши при цьому поважних причин його пропуску.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що в даному випадку слід застосовувати вимоги ч. 3 ст. 122 КАС України та ч. 2 ст. 233 КЗпП України, які передбачають, що позивач не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом.

Відповідачами подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивачу було відомо з 07 травня 2008 року по час звернення з адміністративним позовом - 15 вересня 2016 року про наявність спірних правовідносин, водночас, доказів про вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав та законних інтересів не надано.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

26 січня 2005 року наказом начальника УМВС України в Рівненській області №16 о/с звільнено зі служби з органів МВС в запас Збройних сил за п.64 "В" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через обмежений стан здоров'я) майора міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого групи розшуку злочинців та осіб, що пропали безвісти відділу карного розшуку Рівненського МВ 31 січня 2005 року. Підстава звільнення: рапорт ОСОБА_1(а.с.20 т.1).

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений строк звернення да адміністративного суду з даною позовною вимогою.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 173 Кодекс законів про працю України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій.

Частиною 2 тієї ж статті порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Положенням про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №59 від 21 червня 1991 року( в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) визначено, що страховик виплачує страхові суми: а) особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі із злочинністю: у разі одержання застрахованим тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва) - в розмірі чотиримісячного грошового утримання, легкого поранення - в розмірі двомісячного грошового утримання за останньою посадою, яку він займав; у разі встановлення застрахованому інвалідності, що настала у період служби (роботи), але не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби (роботи) чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце при виконанні службових обов'язків: інвалідові I групи - в розмірі п'ятирічного грошового утримання; інвалідові II групи - в розмірі чотирирічного грошового утримання; інвалідові III групи - в розмірі трирічного грошового утримання; у разі загибелі (смерті) застрахованого його спадкоємцям (після подання свідоцтва про право на спадщину) - в розмірі десятирічного грошового утримання загиблого (померлого) за останньою посадою, яку він займав. Виплата страхових сум здійснюється з розрахунку грошового утримання, передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на день виплати страхової суми; б) особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби, - у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 №488. Виплата зазначених у підпунктах "а" і "б" цього пункту страхових сум у зв'язку з настанням страхової події провадиться за вирахуванням раніше виплачених страхових сум (з цього виду страхування) за цю ж саму страхову подію. При цьому страхова сума виплачується незалежно від виплат з інших видів страхування і виплат, здійснюваних у порядку відшкодування збитків.

З матеріалів справи, а саме з свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування НОМЕР_1, виданого 21 січня 2004 року слідує, що ОСОБА_1 застрахований у встановленому порядку(а.с.166 т.1).

Згідно свідоцтва про хворобу №7 від 10 січня 2005 року про діагноз та причинний зв'язок захворювання військово-лікарська комісія постановила, що захворювання ОСОБА_1 пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ(а.с.167 т.1).

Довідкою про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія РВН №000529 від 16 квітня 2008 року(а.с.169 т.1) встановлено, що ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 10%, захворювання пов'язані з проходженням служби в/с.

Згідно із ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) у разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

З довідки Рівненської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" №2-04 від 07 травня 2008 року слідує, що ОСОБА_1 колишньому працівнику МВС України, страхова сума по державному обов'язковому особистому страхуванню не виплачувалась(а.с.168 т.1).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач у 2009 та 2012 роках звертався до Відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Рівненській області із відповідними заявами про виплату страхових сум. Однак, листами №5-С-88 від 15 грудня 2009 року та №5/С-67 від 12 листопада 2012 року, позивачу було відмовлено у виплаті таких коштів(а.с.162, 163 т.1).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що строки впливають на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов'язків. Строки засіб впорядкування суспільних відносин, без якого неможливо уявити діяльність публічної адміністрації, нормативного акта, якою б юридичною силою він не був наділений.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також, згідно із ст. 122 КАС України (в редакції, що діє на даний час) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи вищенаведені норми права, колегія суддів приходить до висновку, що строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. День, коли особа дізналась про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу було відомо на протязі періоду з 07 травня 2008 року по час звернення з адміністративним позовом - 15 вересня 2016 року про наявність спірних правовідносин, водночас, доказів про вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав та законних інтересів, ним не надано.

Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно із ч. 3 та ч. 4 ст. 123 КАС України (в редакції, що діє на даний час) якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в позовній заяві не наведено, а до позову не надано жодного доказу в підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом про сплату 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) "За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків" згідно з Законом України "Про міліцію".

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом про сплату 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) «За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків» згідно з Законом України «Про міліцію», не навівши при цьому поважних причин його пропуску.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу депутата ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 24 травня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 817/1418/16 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. В. Ніколін
А. І. Рибачук
Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.