Справа № 813/110/18
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/287/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №813/110/18 (рішення ухвалено в м. Львові у складі головуючого судді Москаля Р.М., повний текст рішення складено та підписано 13.06.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 05.01.2018 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.10.2017 № 3625 «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області»; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27.11.2017 № 939 о/с «По особовому складу»; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з ювенальної превенцїї сектору превенції патрульної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 28.11.2017; стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.11.2017 по день поновлення на службі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що стаття 75 Закону України «Про Національну поліцію України» передбачає, що стажування від якого позивач фактично відмовився з об'єктивних причин є складовою післядипломної освіти поліцейських. Післядипломна освіта поліцейських може здійснюватися безпосередньо в підрозділі поліції або в навчальних закладах, у тому числі на договірних умовах. Детальний порядок проходження стажування регламентовано у Положенні про організації післядипломної освіти працівників Національної поліції, яке затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24.12.2015 №1625. Стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки. Крім того, п. 2 Розділу IX Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції України містить вичерпний перелік працівників Нацполіції, для яких організовується стажування, а саме: -працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі; - працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; -інші працівники поліції призначені на нову посаду.

Зазначає, що лише зарахування до кадрового резерву не може бути підставою для проходження стажування, воно повинно здійснюватись тоді, коли є можливість просування по службі.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 13.08.2007 проходив службу в органах внутрішніх справ.

07.11.2015 позивач прийнятий інспектором в Миколаївський відділ поліції ГУНП у Львівській області за переведенням в порядку переатестування. З 07.03.2017 перебував на посаді старшого інспектора з ювенальної превенції сектору превенції патрульної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що підтверджується послужним списком ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 14-15).

03.08.2017 голова Національної поліції України Князєв С.М. скерував начальникам територіальних (міжрегіональних) органів Національної поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві лист № 8911/01/12-2017 «Про кадрові призначення в системі Національної поліції України» (т.1 а.с. 40).

04.08.2017 начальник ГУНП у Львівській області затвердив план-графік щодо кількості працівників поліції ГУНП у Львівській області, які зараховані до кадрового резерву та строків проходження ними стажування у 2017 році (т.1 а.с. 89-99), згідно якого ОСОБА_1 зазначений у розділі «ІІІ квартал».

18.08.2017 начальник ГУНП у Львівській області на виконання листа від 03.08.2017 № 8911/01/12-2017 прийняв наказ № 27/4 «Про направлення на стажування працівників ГУНП у Львівській області», згідно з яким ОСОБА_1 з 21 серпня до 21 грудня 2017 року скеровано для проходження стажування до ГУНП у Донецькій області (т.1 а.с. 37-39). Про прийняття цього наказу позивача повідомлено телеграмою.

31.08.3017 ОСОБА_1 на імя начальника ГУНП у Львівській області подав рапорт та доповів, що 21.08.2017 ознайомився з телеграмою ГУНП у Львівській області від 20.08.2017 № 2812/03/13/25-2017, відмовляється від проходження стажування та виконання обов'язків за посадами Головних управліннях НП в Донецькій та Луганській областях у зв'язку із сімейними обставинами - одруженням (т. 1 а.с. 227). За невиконання наказу ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не притягався, оскільки такий не було належним чином доведено до нього (під розписку, у строки, достатні для виконання).

05.09.2017 начальник ГУНП у Львівській області на виконання листа від 03.08.2017 № 8911/01/12-2017 видав № 2880 «Про направлення на стажування працівників ГУНП у Львівській області в Донецьку та Луганську області», на підставі якого ОСОБА_1 у період з 07 вересня 2017 до 04 січня 2018 направлено для проходження стажування до ГУНП у Донецькій області. Цим наказом зобов'язано ОСОБА_1 прибути 07.09.2017 о 08:00 до ГУНП у Львівській області для відправки на стажування в Донецьку область.

Позивач ознайомився з цим наказом 06.09.2018 (т. 1 а.с. 132-133).

ОСОБА_1 у визначений наказом строк прибув до ГУНП у Львівській області для відправки на стажування в Донецьку область, однак відмовився від проходження стажування в ГУНП у Донецькій області, про що 07.09.2017 старший інспектор з ОД ВПН УКЗ ГУНП у Львівській області підполковник поліції Мотак В.Я. подав начальнику ГУНП у Львівській області рапорт (т. 1 а.с. 109-110).

Позивач не звертався до начальника ГУНП у Львівській області (який видав наказ № 2880 від 05.09.2017) чи до старшого прямого начальника з рапортом в порядку статті 4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України про незаконність наказу про скерування на стажування та невиконання цього наказу з мотивів незаконності такого.

08.09.2017 начальник ГУНП у Львівській області за фактом грубого порушення службової дисципліни працівниками органів та підрозділів ГУНП у Львівській області прийняв наказ № 2930 «Про призначення службового розслідування» (т. 1 а.с. 111).

Під час службового розслідування опитаний старший інспектор ювенальної превенції сектору превенції Миколаївського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 надав пояснення, в якому зазначив, що 06.09.2017 був ознайомлений з наказом ГУНП про відрядження у Донецьку область. Проходити стажування відмовився у зв'язку з сімейними обставинами (т. 1 а.с. 103).

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівників органів та підрозділів ГУНП у Львівській області, затверджений начальником ГУНП у Львівській області 05.10.2017 (а.с 100-106). У висновку вказано, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтвердились; комісія уважала б за грубе порушення службової дисципліни, неналежне виконання службових обов'язків, передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, вимог п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та наказу ГУНП у Львівській області від 05.09.2017 № 2880 «Про направлення на стажування працівників ГУНП у Донецьку та Луганську області», на старшого інспектора ювенальної превенції сектору превенції Миколаївського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

30.10.2017 начальник ГУНП у Львівській області видав наказ № 3625 «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області», відповідно до пункту 6 якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби (т. 1 а.с. 107-108).

27.11.2017 наказом начальника ГУНП у Львівській області № 939 о/с, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Як підставу видання цього наказу зазначено наказ ГУНП від 30.10.2017 № 3625 «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУПН у Львівській області» (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів поліції є обґрунтованим та пропорційним, а оскаржувані накази прийняті у межах наданих начальнику ГУ НП у Львівській області повноважень та у спосіб, визначений законом.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ(далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до статті першої Закону №580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

За приписами частини першої статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 № 1179 під час виконання службових обов'язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Статтею 19 Закону №580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 розділу ХІ Закону №580-VІІІ встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

До затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів Національної поліції України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни (ст.2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником. Начальники, яким особи рядового і начальницького складу підпорядковані по службі хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважаються прямими. Найближчий до підлеглого прямий начальник є його безпосереднім начальником.

Начальники в межах наданих їм повноважень можуть видавати накази, які є обов'язковими для виконання.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника. Скасувати наказ має право тільки начальник, який видав відповідний наказ, або старший прямий начальник.

Накази повинні бути законними, зрозумілими і виконуватися беззаперечно, точно та у визначений строк. У разі одержання наказу, який суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що повинен негайно поінформувати начальника, який віддав наказ, а в разі підтвердження цього наказу - письмово поінформувати старшого прямого начальника.

Віддання і виконання наказу, який суперечить закону, або невиконання правомірного наказу тягне відповідальність, передбачену цим Статутом та іншими законодавчими актами.

Згідно з статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

Суд зазначає, що мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об'єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв'язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов'язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника органів внутрішніх справ і його ставлення до вчиненого.

Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським дисципліни шляхом недотримання конкретних актів законодавства та наказів і інших відомчих нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. № 230, якщо вину особи рядового і начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських є невиконання або неналежне виконання ними службової дисципліни, зокрема, невиконання правомірного наказу начальника.

Всупереч вказаним положенням Інструкції, висновок службового розслідування від 05.10.2017 не містить жодних достатніх об'єктивних фактів та посилань на належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 хоча прибув, однак відмовився від проходження стажування, не перевірено ті обставини, на які при цьому він посилався щодо неможливості їхати на стажування (у зв'язку з сімейними обставинами), та чи взагалі підлягав він направленню для проходження стажування, сам висновок базується лише на одному поясненні ОСОБА_1 У висновку службового розслідування та в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності не зазначено конкретно, які саме обов'язки та покладені завдання не виконав та не виконував позивач, які шкідливі наслідки настали від такого невиконання; які саме положення Конституції України та які саме положення і яких законів та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, які вимоги пункту 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського порушено позивачем і в чому саме полягає сутність цих порушень, а також в чому саме конкретно полягало грубе порушення позивачем службової дисципліни.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані у даному висновку та наказі підстави для звільнення позивача зі служби в поліції носять загальний характер і не підтверджені наявними матеріалами службового розслідування із встановленням конкретних фактів порушень, вчинених позивачем.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для звільнення позивача з посади, адже зазначені вище обставини є істотними при вирішенні питання про притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності, а їх неврахування вказує на порушення встановленої процедури щодо накладення стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Згідно із статтею 72 Закону № 580-VIII професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно - службової діяльності.

Порядок, організація та терміни проведення професійного навчання визначає Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 73 Закону № 580-VIII поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов'язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними навчальними програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України. Поліцейські після успішного закінчення курсу первинної професійної підготовки повертаються до органів (закладів, установ) поліції, з яких вони були направлені для проходження первинної підготовки, для подальшого проходження служби в поліції відповідно до цього Закону.

За приписами пункту 1 розділу IX Положення про організацію післядипломної освіти працівників Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2015 року № 1625 (надалі - Положення № 1625), стажування працівників поліції здійснюється з метою формування і закріплення на практиці професійних знань, умінь, навичок і компетенцій, здобутих у результаті теоретичної підготовки.

Згідно з пунктом 2 Положення № 1625 стажування проходять: працівники поліції, які зараховані до кадрового резерву, - для просування по службі; працівники поліції, які вперше призначені на посади керівного складу Національної поліції України; інші працівники поліції - при призначенні на нову посаду.

Таким чином, вищенаведеними нормами чітко визначені категорії поліцейських, які повинні проходити стажування.

Як видно з матеріалів справи, 30 жовтня 2017 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, а саме: невиконання письмового наказу старшого прямого начальника, а саме - наказу ГУ НП у Львівській області від 05 вересня 2017 року № 2880 «Про направлення на стажування працівників ГУ НП у Львівській області у Донецькій та Луганській областях».

Згідно листа голови Національної поліції України від 03 серпня 2017 року №8411/01/12-2017, то умовою направлення для проходження на стажування було виявлення поліцейськими бажання (т. 1 а.с. 40).

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 не виявляв бажання для проходження стажування в ГУ НП у Луганській області.

При цьому, позивачем 07 вересня 2017 року та 18 вересня 2017 року, надавались пояснення із зазначенням обставин, через які він не зможе відбути для проходження стажування в ГУНП у Донецькій області та Луганській областях (у зв'язку з сімейними обставинами) (т. 1 а.с 41-42).

Також, 31.08.2017 позивачем на ім'я начальника ГУ НП у Львівській області подавався рапорт із зазначенням обставин, через які він не зможе відбути для проходження стажування в ГУНП у Луганській та Донецькій області, у зв'язку з сімейними обставинами, в подальшому з одруженням (т. 1 а.с. 227).

Суд звертає увагу на те, що на час проведення службового розслідування позивач діючих дисциплінарних стягнень не мав.

Вказані обставини свідчать про належній рівень дотримання ОСОБА_1 службової дисципліни та виконання ним покладених на нього службових обов'язків.

З огляду на те, що правові підстави для включення позивача до переліку осіб, які направляються до підрозділів ГУНП в Донецькій та Луганській областях для проходження стажування відсутні, колегія суддів дійшла висновку, що дії відповідача щодо направлення позивача на проходження стажування у Луганську область є протиправними, відтак наказ ГУНП у Львівській області №2880 від 05.09.2017 року «Про направлення на стажування працівників ГУ НП у Львівській області у Донецькій та Луганській областях» в частині, що стосується ОСОБА_1, підлягає скасуванню.

Таким чином, відповідач, застосовуючи до ОСОБА_1 крайній вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, не дослідив в повній мірі всі обставини та докази, особу працівника та результати його роботи.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність дій відповідача щодо направлення позивача на проходження стажування у Луганську область та Донецьку області та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі оскаржуваних наказів, що свідчить про підставність та обрунтованість позовних вимог.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Разом з цим частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа № 21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.

Обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Пунктом 8 Порядку №100 установлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, згідно довідки ГУНП у Львівській області від 06.12.2018 №329/75 розмір грошового забезпечення позивача за два місяці до звільнення складає 14112,72 грн., середньоденна заробітна плата 231 грн. 36 коп. (14112,72 грн.: 61 кал. дні)

Кількість днів вимушеного прогулу складає: 381 календарних дні.

Таким чином, сума коштів, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 88148 грн. 16 коп. (231, 36 грн. х 381 дні вимушеного прогулу) .

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №813/110/18 - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.10.2017 № 3625 «Про накладення дисциплінарних стягнень на працівників ГУНП у Львівській області» стосовно ОСОБА_1.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 27.11.2017 № 939 о/с «По особовому складу».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого інспектора з ювенальної превенцїї сектору превенції патрульної поліції Миколаївського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області з 28.11.2017.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28.11.2017 в сумі 88 148 9 (вісімдесят вісім тисяч сто сорок вісім гривень 16 коп.).

Постанова в частині поновлення на публічній службі та стягнення середнього заробітку в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 18.12.2018