Справа № 826/11932/18
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 грудня 2018 року № 826/11932/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., при секретарі судового засідання Семеняці А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничий комплекс "ПРАКТИКА" (49081, Дніпропетровська обл, м.Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, 4, офіс 216)
до третя особа Державної фіскальної служби України (04053, м.Київ, Львівська площа, 8) Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, 17 А) Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49061, Дніпропетровська обл, м.Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 25)
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,
за участю представників сторін:

від позивача: Сирорчук О.Є., Двінського О.Ю.,

від відповідачів: не прибув

від третьої особи: не прибув

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач-2), третя особа - Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому (з урахуванням уточнення позовних вимог) просить:

- визнати протиправними дії головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати території обслуговування Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо проведення камеральної перевірки та складання акту №10622/04-36-12-25/30608895 від 27 лютого 2018 року «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 квітня 2018 року про донарахування Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» грошового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб на суму 488 179,81 грн., в тому числі 390 543,85 грн. основного платежу та 97 635,96 грн. штрафних санкцій;

- визнати протиправними та скасувати, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, податкову вимогу №17711-17/62 від 09 липня 2018 року та рішення про опис майна в податкову заставу №17711-17/62 від 09 липня 2018 року;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України видалити з баз даних автоматизованих систем податкової інформації дані про нарахування Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» податкових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб за платежем 50 : 390 543,85 грн. код операції 311 «донараховано основного платежу за актом перевірки (поточний рік); 97 635,96 грн. код операції 301 «донараховані штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік); 576 856,27 грн., код операції 22L «нараховано пені» (пп.129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем-2 порушено встановлений пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України строк проведення камеральної перевірки, а також встановлений статтями 42 та пунктом 42.1 статті 42 Податкового кодексу України порядок листування платників податків та контролюючих органів, проведення перевірки помилок в роботі електронного кабінету, надання відповіді платнику податків на повідомлення про виявлену помилку.

На думку представника позивача, відповідачем також порушено порядок визначення грошового зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» та його узгодження, внаслідок чого неправомірно визначено наявність податкового боргу та неправомірно внесено до інформаційних систем Державної фіскальної служби України інформацію, що не відповідає первинним показникам, які містяться у первинних документах.

В ході судового розгляду даної справи представники позивача позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача-2 у відзиві на адміністративний позов зазначив, що акт камеральної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» від 27 лютого 2018 року №10622/04-36-12-25/30608895 було складено та податкове повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року № було винесено з дотриманням термінів позовної давності, визначених пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України з урахуванням надання підприємством останньої уточнюючої декларації по орендній платі за землю на 2015 рік 27 квітня 2015 року.

Також представник відповідача-2 стверджує, що відповідь на лист Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» про виявлену технічну помилку в електронному кабінеті платника від 02 липня 2018 року №26, який надійшов до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра 03 липня 2018 року та зареєстрований за №12912/0 стосовно того, що нараховані в ІКПП Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» по орендній платі за землю з юридичних осіб суми основного платежу в розмірі 390 543,85 грн., штрафної санкції в розмірі 97 635,96 грн. та пені в розмірі 576 856,27 грн., здійснені згідно податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року № у відповідності до вимог чинного законодавства та не є технічною помилкою, направлено позивачу на податкову адресу.

Крім того, як повідомив представник відповідача-2, на момент подання відзиву на позовну заяву відсутня інформація про оскарження в адміністративному чи судовому порядку податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року №, на підставі якого податковий борг у позивача виник.

Представники відповідачів та третьої особи в судові засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

На підставі підпункту 19-1.1.1, підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І Податкового кодексу України, в порядку, визначеному підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати території обслуговування Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра управління податків і зборів з юридичних осіб Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з орендної плати за землю за 2015 рік Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА», за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 27 лютого 2018 року №10622/04-36-12-25/30608895.

При перевірці використано: уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік від 27 квітня 2018 року № з урахуванням уточнень з 30 березня 2015 року, надану до ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська засобами електронного зв'язку та бази даних ДФС України.

За результатами перевірки встановлено, що дані камеральної перевірки свідчать про заниження суми податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2015 рік.

Дані висновки ґрунтуються на тому, що показники податкової звітності та додатків до неї з орендної плати за землю містять арифметично-логічні помилки.

На підставі вказаного акту перевірки 04 квітня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області видано податкове повідомлення-рішення №, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 488 179,81 грн., в т.ч. за основним платежем в розмірі 390 543,85 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97 635,96 грн.

В подальшому, 09 липня 2018 року податковим органом виставлено позивачу податкову вимогу №71711-17/62, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків станом на 08 липня 2018 року становить 1 062 760,15 грн.

09 липня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області прийнято рішення №71711-17/62 про опис майна у податкову заставу, яким відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА».

03 липня 2018 року позивач звернувся до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області із повідомленням про виявлену помилку №26, у якому повідомлено, що 27 червня 2018 року в електронному кабінеті платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» безпідставно нараховано податкові зобов'язання у розмірі 390 543,85 грн., штрафної санкції в розмірі 97 635,96 грн. та пені в розмірі 576 856,27 грн., адже законних підстав, передбачених Податковим кодексом України, для визначення сум податкових та грошових зобов'язань контролюючим органом не існує.

Листом від 20 липня 2018 року №5735/10/04-62-07-43 Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА», що нараховані в ІКПП Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» по орендній платі за землю з юридичних осіб 26 червня 2018 року суми основного платежу в розмірі 390 543,85 грн., штрафної санкції в розмірі 97 635,96 грн. та пені в розмірі 576 856,27 грн., здійсненої згідно податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року № у відповідності вимогам чинного законодавства та не є технічною помилкою.

Незгода позивача із вказаними вище діями та рішеннями відповідача-2 зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на період проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до статті 76 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на період проведення перевірки) камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, тобто 1095 дня.

Як вбачається з акта камеральної перевірки від 27 лютого 2018 року №10622/04-36-12-25/30608895 при перевірці використано уточнюючу податкову декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік від 27 квітня 2015 року №.

При цьому, граничним строком для подання податкової декларації з орендної плати за землю за 2015 рік є 20 лютого 2015 року, а уточнююча декларація з орендної плати за землю подано 27 квітня 2015 року, відтак камеральна перевірка уточнюючого розрахунку могла бути проведена - за днем їх фактичного подання.

Наведене свідчить, що відповідачем-2 порушено передбачені пунктом 76.3 статті 76 Податкового кодексу України строки проведення камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку, а відтак наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача-2 щодо проведення камеральної перевірки та складання акту №10622/04-36-12-25/30608895 від 27 лютого 2018 року «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА».

Суд звертає увагу, що в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року №К/9901/898/18 суд прийшов до висновку, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій податковим органом як суб'єктом владних повноважень, який зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Невиконання вимог чинного законодавства, зокрема щодо строків проведення перевірки, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Також в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року №К/9901/4570/17 вказано, що порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками проведення перевірки.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року № та наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Під грошовим зобов'язанням платника податків, згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, розуміється сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Під податковим боргом, при цьому, розуміється сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Як вбачається з оскаржуваної податкової вимоги від 09 липня 2018 року №71711-17/62, станом на 08 липня 2018 року за позивачем обліковується податковий борг у розмірі 1 062 760,15 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що податкова вимога може були виставлена платнику податків у разі узгодженості суми податкового зобов'язання та набуття нею статусу податкового боргу.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

Представник відповідача-2 на підтвердження факту надіслання ним на адресу позивача податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року № надав до суду копію повідомлення про вручення поштового відправлення №235 від 05 квітня 2018 року, яке направлено на адресу позивача, а саме: м. Дніпро, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, кв. 216.

При цьому, копія даного повідомлення про вручення поштового відправлення №235 від 05 квітня 2018 року містить відмітку про отримання поштового відправлення представником платника податків та одночасно відомості про відсутність позивача за вказаною адресою.

Водночас, представник позивача стверджує, що податкове повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року № ним не отримувалось.

Відповідно до вимог статей 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на законодавчо встановлені вимоги, які висуваються до доказів, та у зв'язку з наявністю неточностей у повідомленні про вручення поштового відправлення №235 від 05 квітня 2018 року, судом вказане повідомлення вилучено із доказів.

Інших належних доказів надіслання на адресу позивача податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року представником податкового органу не надано, що, як наслідок, свідчить про відсутність доказів виконання відповідачем-2 вимог пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно положень статей 88, 89 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пункт 89.1 статті 89 Податкового кодексу України).

Пунктом 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 89.3 статті 89 Податкового кодексу України).

Отже, умовою для винесення керівником контролюючого органу рішення про опис майна платника податків у податкову заставу та призначення такому платнику податків податкового керуючого є наявність у такого платника податків податкового боргу.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів узгодженості суми грошового зобов'язання, визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення від 04 квітня 2018 року №, а також набуття нею статусу податкового боргу, суд приходить до висновку про передчасність прийняття відповідачем-2 оскаржуваних податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу та необхідність скасування їх в судовому порядку як протиправних.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

Згідно положень Податкового кодексу України - одним зі способів ведення податкового контролю є інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів.

Відповідно до пункту 71.1 статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Статтею 72 Податкового кодексу України визначено, яка інформація використовується для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу. Підпунктами вказаної статті встановлено, що зазначена інформація надходить від платників податків та податкових агентів. Зокрема, це інформація за наслідками податкового контролю.

Як вбачається з пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до приписів цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Відповідно до пункту 2.6 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами між підрозділами державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №22 від 31 липня 2014 року (надалі - Методичні рекомендації), працівники підрозділів, що здійснюють (очолюють) перевірки, вносять необхідну інформацію до інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи підсистеми «Податковий аудит» інформаційної системи «Податковий блок» на кожному етапі організації, проведення та реалізації матеріалів перевірок (при направленні повідомлення платнику податків про початок документальної планової (невиїзної позапланової) перевірки, оформленні направлення на проведення перевірки, реєстрації акта (довідки) перевірки (звірки), інших складених актів (довідок), прийнятті та направленні податкового повідомлення-рішення, вимог та рішень щодо єдиного внеску, складанні протоколів про адміністративне правопорушення тощо - в день вчинення відповідних дій.

Відповідні підрозділи органу державної фіскальної служби, на обліку в якому перебуває платник податків, забезпечують внесення до інформаційних баз даних відповідної інформації не пізніше наступного робочого дня з дня отримання.

Згідно з пунктом 63.12 статті 63 Податкового кодексу України інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Суд зазначає, що дії суб'єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні бути вчиненими таким суб'єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

Внесення даних перевірки до підсистеми «Податковий аудит» інформаційної системи «Податковий блок» є виключно службовою діяльністю податкового органу, яка передбачає фіксацію у інформаційних базах кожного наявного етапу звірки, незалежно від того, винесені податкові повідомлення-рішення, чи ні.

Матеріалами справи підтверджується, що в ІКПП наявна інформація щодо податкових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб за платежем 50 : 390 543,85 грн. код операції 311 «донараховано основного платежу за актом перевірки (поточний рік); 97 635,96 грн. код операції 301 «донараховані штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік); 576 856,27 грн., а відтак судом вбачається наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Державної фіскальної служби України видалити з баз даних автоматизованих систем податкової інформації дані про нарахування Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» даних податкових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень покладений на нього обов'язок доказування правомірності свого рішення не виконав повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області щодо проведення камеральної перевірки та складання акту №10622/04-36-12-25/30608895 від 27 лютого 2018 року «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА».

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04 квітня 2018 року про донарахування Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» грошового зобов'язання по орендній платі з юридичних осіб на суму 488 179,81 грн., в тому числі 390 543,85 грн. основного платежу та 97 635,96 грн. штрафних санкцій.

4. Визнати протиправними та скасувати, винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, податкову вимогу №17711-17/62 від 09 липня 2018 року та рішення про опис майна в податкову заставу №17711-17/62 від 09 липня 2018 року.

5. Зобов'язати Державну фіскальну службу України видалити з баз даних автоматизованих систем податкової інформації дані про нарахування Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» податкових зобов'язань з орендної плати з юридичних осіб за платежем 50 : 390 543,85 грн. код операції 311 «донараховано основного платежу за актом перевірки (поточний рік); 97 635,96 грн. код операції 301 «донараховані штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік); 576 856,27 грн., код операції 22L «нараховано пені» (пп.129.1.2 статті 129 Податкового кодексу України).

6. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» () понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 17 703 (сімнадцять тисяч сімсот три) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області ().

7. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «ПРАКТИКА» () понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України ().

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.Б. Федорчук