Справа № 821/165/16
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 821/165/16

провадження № К/9901/19490/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Коваленко Н. В., Кравчука В. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 821/165/16

за позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, треті особи: - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), зобов'язання подати додаткову інформацію стосовно вкладника;

за заявою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України (у складі колегії суддів: Єрьоміна А. В., Кравцова О. В., Мороз Л. Л.) від 15 червня 2017 року, встановив:

І. РУХ СПРАВИ

1. У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. (далі - Уповноважена особа), треті особи: - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро № 003-21985-040215 від 04 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 30 листопада 1999 року, адреса: АДРЕСА_1);

- зобов'язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_2, виданий Комсомольським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 30 листопада 1999 року, адреса: АДРЕСА_1), якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк», згідно договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро №003-21985-040215 від 04 лютого 2015 року, за рахунок коштів Фонду.

- стягнути на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що Уповноваженою особою безпідставно не включено її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду, оскільки у відповідача були відсутні підстави для визнання нікчемним договору банківського вкладу, укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк».

3. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро № 003-21985-040215 від 04 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Зобов'язано Уповноважену особу надати до Фонду додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Фонду судовий збір за подання цього позову в сумі 551,20 грн., шляхом безспірного списання коштів органами державної казначейської служби. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року - без змін.

6. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 11 серпня 2017 року представник позивача звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд, з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Заявник просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року залишити в силі.

7. Ухвалою судді Верховного Суду України від 11 вересня 2017 року відкрито провадження за вказаною заявою.

8. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року), 09 лютого 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

10. Станом на 12 грудня 2018 року заперечення на заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року, до Верховного Суду не надходили.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 лютого 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро № 003-21985-040215, за умовами якого позивач розміщує вклад у розмірі 5860 євро, на строк до 05 травня 2015 року із виплатою відсотків.

12. Також позивач та Банк підписали додаткову угоду № 1 від 04 лютого 2015 року до договору банківського вкладу (депозиту) № 003-21985-040215, згідно якої зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу Банку в день укладення сторонами цього Договору.

13. Згідно з платіжним дорученням № 45372107 від 04 лютого 2015 року грошові кошти в сумі 5860 євро були перераховані на вкладний (депозитний) рахунок позивача НОМЕР_3 з рахунку ОСОБА_6 НОМЕР_4.

14. 02 березня 2015 року Правління Національного банку України постановою № 150 віднесло ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних.

15. Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15 вересня 2015 року та наказу Уповноваженої особи застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, у тому числі договору № 003-21985-040215, з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

16. Відповідно до повідомлення від 23 вересня 2015 року № 8821/2793 ОСОБА_2 повідомлено, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро від 04 лютого 2015 року № 003-21985-040215, укладений між нею та АТ «Дельта Банк», визнаний нікчемним згідно з п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

17. 02 жовтня 2015 року Національний банк України прийняв постанову № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Того ж дня виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено Уповноважену особу Кадирова В. В., строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

18. У зв'язку з наведеним, відповідач не подав до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про ОСОБА_2 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

19. Вважаючи протиправними такі дії відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ

20. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що вказаний договір банківського вкладу має ознаки нікчемного правочину неплатоспроможного банку, що перелічені у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI та ст. 204 Цивільного кодексу України. Зарахування на депозитний рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи, про що зазначено у протоколі засідання комісії з перевірки правочинів ПАТ «Дельта Банк» від 15 вересня2015 року, як підстава визнання нікчемними вкладів, не відповідає вищевказаним вимогам Закону. Такі дії, з огляду на невиплату коштів (невключення до переліку вкладників банку) як позивачу, так і третій особі, з рахунку якої їй перераховано кошти, порушують право на власність.

21. Також суд першої інстанції вказав, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

22. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, з висновками якого погодився Вищий адміністративний суд України, виходив з того, що відповідач, встановивши, що між позивачем та банком укладено правочин, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, обґрунтовано повідомив позивача про нікчемність такого правочину.

23. В обґрунтування такого висновку суди апеляційної та касаційної інстанції, з посиланням на ст. 38 Закону № 4452-VI, вказували, що право відповідача на виявлення правочинів неплатоспроможного банку, які порушують публічний порядок, визначене законодавчо.

24. Водночас, Вищий адміністративний суд України додатково зазначив, що у відповідності до ст. 203, 228 Цивільного кодексу України у разі виявлення правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, Уповноважена особа вправі застосувати п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI до таких правочинів.

IV. ДОВОДИ ЗАЯВИ

25. У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року представник позивача посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції положень п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, ст. 203, 228 Цивільного кодексу України у спорах стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Предметом таких спорів є оцінка правомірності дій Уповноваженої особи щодо не включення позивачів до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у зв'язку з встановленням ознак нікчемності договорів банківського вкладу.

26. На обґрунтування заяви надано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 14 грудня 2016 року (№ К/800/12897/16, № К/800/12014/16, № К/800/23840/16, № К/800/23943/16), від 04 квітня 2017 року (№ К/800/18438/16, № К/800/9910/16, № К/800/14639/16), від 11 квітня 2017 року (№ К/800/19725/16), від 02 червня 2017 року (№ К/800/24002/15), 08 червня 2017 року (№ К/800/7074/16), від 13 червня 2017 року (№ К/800/15157/16), від 22 червня 2017 року (№ К/800/11078/16), від 13 липня 2017 року (№ К/800/9997/16), у яких суд по-іншому застосував одні й ті самі норми права у подібних правовідносинах.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

27. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 38 Закону № 4452-VI, ст. 203, 228 Цивільного кодексу України, при вирішенні спорів, пов'язаних із оскарженням дій Уповноваженої особи щодо не включення вкладників банку до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у зв'язку з визнанням договорів банківського вкладу цих осіб нікчемними.

28. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України в редакції Закону № 2136-VIII заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

29. У рішеннях Вищого адміністративного суду України, наданих як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку що дії Уповноваженої особи щодо не включення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, у зв'язку з нікчемністю договорів банківського вкладу є протиправними, оскільки відповідачем не наведено доказів на підтвердження нікчемності таких правочинів (спрямованості їх на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном).

Такі висновки суду, у наданих для порівняння рішеннях, ґрунтуються на тому, що момент укладення договорів банківського вкладу банк не було визнано неплатоспроможним, кошти внесено до банку до запровадження тимчасової адміністрації, позивачами дотримано вимоги законодавства щодо можливості перерахування на вкладні рахунки коштів від інших осіб, тобто дії позивачів були вчинені в межах норм та правил, встановлених законодавством та договором.

Водночас, зазначено, що умови договорів банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» є типовими, та з їх змісту не встановлено, які саме пільги або переваги отримали б (могли б отримати) позивачі.

30. Водночас, у рішенні, про перегляд якого подано заяву, Вищий адміністративний суд України погодився з висновком суду апеляційної інстанції що не включення Уповноваженою особою позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк» вчинено в межах повноважень. Правомірність таких дій Уповноваженої особи, у наданих для порівняння рішеннях, обґрунтована Вищим адміністративним судом України визнанням нікчемними договору банківського вкладу позивача. Разом з цим, як на підставу нікчемності правочину, суди апеляційної та касаційної інстанцій покликалися на те, що кошти на рахунок позивача надійшли від третьої особи - іншого клієнта банку, з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку та всупереч обмеженням, встановленими постановою НБУ від 20 жовтня 2014 року № 692/БТ на проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

31. Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, Суд виходить з наступного.

32. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

33. Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

34. Аналіз зазначених норм чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов'язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

35. Пунктами 3- 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4- 6 ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

36. У п. 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

37. Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

38. Зміст наведених правових норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

39. Вкладником, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

40. Як було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач укладав з ПАТ «Дельта Банк» договір банківського вкладу (депозиту), а отже в розумінні закону є вкладником.

41. Також відповідно до умов договору від 04 лютого 2015 року № 003-21985-040215 на відповідному банківському рахунку розміщено 5860 євро, на строк до 05 травня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням № 45372107 від 04 лютого 2015.

42. Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (02 березня 2015 року).

43. Отже, вклад розміщено на рахунку ПАТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. Водночас, відповідачем не наведено правових підстав для невключення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

44. Враховуючи наведене, суд першої інстанції у цій справі дійшов вірного висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання Уповноваженої особи подати до Фонду додаткову інформацію щодо ОСОБА_2 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

45. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.

46. Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) сформулювала правовий висновок, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 Цивільного кодексу України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

47. Згідно з положеннями ст. 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

48. Водоночас, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

49. При цьому, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15), при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення відповідно до закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

50. Разом з цим, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 819/353/16) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлена правова природа згаданого наказу унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його недійсним, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу Уповноваженої особи у частині визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту), укладеного між банком та позивачем, нікчемним, не можуть бути розглянуті в судовому порядку (у тому числі в господарських судах). За таких обставин, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року).

51. Аналіз наведених норм матеріального права, юридична оцінка обставин справи дають підстави вважати, що рішення Вищого адміністративного суду України та апеляційного суду у справі, що розглядається, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

52. Відповідно до пп. «б» п. 1 ч. 2 ст. 243 КАС України у редакції, чинній на час звернення із заявою, за наявності підстав, передбачених п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, суд має право у разі порушення судом (судами) норми процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі або полягає у порушенні правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів скасувати судове рішення повністю або частково і закрити провадження у справі повністю або в певній частині.

53. Суд має право скасувати судове рішення (судові рішення) та залишити в силі судове рішення (судові рішення), що було помилково скасовано судом апеляційної та/або касаційної інстанції (пп. «б» п. 2 ч. 2 ст. 243 КАС України).

54. За наведених обставин, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року та ухвала Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року підлягають скасуванню повністю.

55. Постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро № 003-21985-040215 від 04 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 підлягає скасуванню, а справа в цій частині - закриттю. У решті постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 243 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2017 року скасувати.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у євро № 003-21985-040215 від 04 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» скасувати, а провадження у справі у цій частині позовних вимог закрити.

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді Н. В. Коваленко

В. М. Кравчук