Справа № 1840/2692/18
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1840/2692/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.08.2018, головуючий суддя першої ОСОБА_1, повне рішення складено 31.08.2018 р., по справі № 1840/2692/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс"

до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет"

про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенс" звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження від 21.06.2018 №75-м для проектування обєкта будівництва 10-типоверхового багатоквартирного житлового будинку по проспекту М.Лушпи, 5, корпус 26 міста Суми.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.08.2018р. в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності оскаржуваних містобудівних умов та обмежень.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕНС» користується на праві постійного користування земельною ділянкою за адресою: м. Суми, просп. Михайла Лушпи, 7а, загальна площа 1,48 га, кадастровий номер :01:008:0107 на підставі додатку № 4 до рішення Сумського міськвиконкому від 18.02.1993 № 90 «Про надання земельних ділянок» та державного акту від 12.03.1997, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 151.

Згідно державного акту земельна ділянка була виділена під будівництво критої автомобільної стоянки.

Земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, право постійного користування земельною ділянкою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як стверджує позивач, на даній земельній ділянці ним облаштовано автомобільну стоянку.

Суміжним землекористувачем ТОВ «СЕНС» є ТОВ «Сервіс-Маркет», що орендує земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0015 площею 15,5960 га, за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи, 5.

Дана земельна ділянка передана в оренду ТОВ «Сервіс-Маркет» під забудову багатоквартирними житловими будинками згідно п. 10 додатку до рішення Сумської міської ради від 08 липня 2015 року № 4579-МР «Про поновлення договорів оренди земельних ділянок підприємствам, установам, організаціям, підприємцям і городянам», а також на підставі договору оренди від 29.10.2015.

Управлінням архітектури та містобудування Сумської міської ради 21.06.2018 видано містобудівні умови та обмеження № 75-м для проектування обєкта будівництва 10-типоверховий багатоквартирний житловий будинок по проспекту М. Лушпи, 5, корпус 26, замовником будівництва значиться ТОВ «Сервіс-Маркет».

На думку позивача, в Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради була відсутня компетенція на видачу містобудівних умов та обмежень, оскільки рішенням Сумської міської ради від 20.06.2018 № 3593-МР Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради було заборонено видачу містобудівних умов та обмежень для будівництва нових багатоквартирних будинків в мікрорайоні, обмеженому вулицями ОСОБА_2, Харківська та проспектом ОСОБА_3, до моменту розгляду Сумською міською радою результатів консультативного опитування та затвердження детального плану вказаної території виконкомом Сумської міської ради.

Відмовляючи з задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Доводи позивача про протиправність оскаржуваних містобудівних умов та обмежень грунтуються на тому, що рішенням Сумської міської ради від 20.06.2018 № 3593-МР Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради було заборонено видачу містобудівних умов та обмежень для будівництва нових багатоквартирних будинків в мікрорайоні, обмеженому вулицями ОСОБА_2, Харківська та проспектом ОСОБА_3, до моменту розгляду Сумською міською радою результатів консультативного опитування та затвердження детального плану вказаної території виконкомом Сумської міської ради. А тому відповідач не мав повноважень надавати третій особі містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва 10-типоверхового багатоквартирного житлового будинку по проспекту М.Лушпи, 5, корпус 26 міста Суми.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» такі власні (самоврядні) повноваження як надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до Положення про управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради від 27.09.2017 № 2536-МР, управління архітектури та містобудування Сумської міської ради є спеціально уповноваженим виконавчим органом Сумської міської ради, створеним останньою для здійснення повноважень з надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, пунктом 8 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону встановлено, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні па безоплатній основі за заявою замовника, до якої надається вичерпний перелік документів, визначений цією нормою.

Підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є: неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень; виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об'єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці; невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні ( ч. 4 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Отже, за результатом розгляду заяви замовника уповноважений орган архітектури та містобудування надає або відмовляє в наданні містобудівних умов та обмежень. При цьому, вичерпний перелік документів, які додаються до такої заяви встановлений ст. 29 Закону.

Крім того, цією ж нормою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в наданні містобудівних умов та обмежень. При цьому, серед вказаного вичерпного переліку відсутня така підстава для відмови як рішення міської ради про заборону видачі містобудівних умов та обмежень для будівництва.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, управління архітектури та містобудування Сумської міської ради, як спеціально уповноважений виконавчий орган Сумської міської ради з надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок, зобовязаний здійснювати свої повноваження виключно на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Враховуючи, що чинним законодавством України, яке регулює правові і організаційні основи містобудівної діяльності, не передбачена така підстава для відмови в наданні містобудівних умов та обмежень як рішення міської ради про заборону їх надання, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, надаючи оскаржувані містобудівні умови та обмеження без урахування вказаного рішення, діяв на підставі та в межах повноважень, що передбачені законами України.

З вказаних підстав, колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача в апеляційній сказі на той факт, що рішення міської ради не визнано незаконним в судовому порядку, а тому мало бути враховано відповідачем при надання оскаржуваних містобудівних умов та обмежень.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції ст. 1, ч. 2 ст. 11, пп.9) пункту «а» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування», відповідно до яких приймаючи рішення про встановлення заборони надавати містобудівні умови та обмеження, Сумська міська рада діяла в межах повноважень, наданих чинним законодавством, у звязку з тим, що виконавчі органи є підзвітними і підконтрольними міській раді, яка визначає та розподіляє компетенцію між виконавчими органами, оскільки вказані норми не містять положень, які дозволяють органу місцевого самоврядування встановлювати підстави для відмови в наданні містобудівних умов та обмежень, або, які дозволяють відповідачу відмовити у наданні таких умов та обмежень за іншими підставами, ніж визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних містобудівних умов та обмежень з підстав прийняття їх всупереч рішенню Сумської міської ради від 20.06.2018 № 3593-МР , яким Управлінню архітектури та містобудування Сумської міської ради було заборонено видачу містобудівних умов та обмежень для будівництва нових багатоквартирних будинків в мікрорайоні, обмеженому вулицями ОСОБА_2, Харківська та проспектом ОСОБА_3, до моменту розгляду Сумською міською радою результатів консультативного опитування та затвердження детального плану вказаної території виконкомом Сумської міської ради, не грунтуються на приписах чинного законодавства.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційної скарги на рішення Сумської міської ради від 26.03.2014 року № 3198-МР (зі змінами внесеними рішенням від 28.09.2016 № 1139-МР), яким було вирішено розробити містобудівну документацію «Детальний план території між вулицею Харківською та проспектом Михайла Лушпи у м. Суми», у звязку з чим є неможливою видача містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки до затвердження детального плану території між вулицею Харківською та проспектом Михайла Лушпи у м. Суми, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що надання містобудівних умов та обмежень якимось чином перешкодить впровадженню детального плану території та здійснення комплексної забудови. Крім того, такі підстави для відмови в наданні містобудівних умов та обмежень законодавчо не встановлені та наявність вказаного рішення не свідчить про порушення відповідачем приписів чинного законодавства.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що на дату видачі містобудівних умов та обмежень, у ТОВ «Сервіс-Маркет» закінчився термін використання земельної ділянки для забудови, який встановлений договором оренди з Сумською міською радою, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що згідно укладеного договору оренди земельної ділянки між Сумською міською радою та ТОВ «Сервіс-Маркет» від 29.10.2015 року, земельна ділянка була надана останньому в оренду під будівництво, термін будівництва 2 роки. Договір укладений строком до 21.07.2020 року.

Разом з цим, 21.06.2018 року відповідачем надано ТОВ «Сервіс-Маркет» містобудівні умови та обмеження для проектування обєкта будівництва, № 75-м.

Таким чином, оскаржувані містобудівні умови надані саме для проектування, а термін 2 роки, зазначеній в договорі оренди, встановлений для будівництва. При цьому, колегія суддів зазначає, що договір оренди на момент прийняття оскаржуваних умов був чинним. Закінчення терміну будівництва, не свідчить про те, що в подальшому після здійснення проектування, сторони договору оренди, Сумська міська рада та ТОВ «Сервіс-Маркет», не можуть визначити у ньому новий строк для будівництва.

Також, в обгрунтування протиправності оскаржуваних умов, позивач посилається на відсутність у відповідній графі містобудівних умов та обмежень вказівки про мінімально допустиму відстань запланованого до будівництва корпусу 26 до поряд розташованої автомобільної стоянки ТОВ «СЕНС», що є грубим порушенням п.7.50. таблиці 7.5. ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених Наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 №44, відповідно до якого відстань від наземних і комбінованих (наземно-підземних) гаражів і автостоянок легкових автомобілів до житлових і громадських будинків слід приймати не менше 50 метрів.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставними такі доводи позивача, виходячи з наступного.

Державним комітетом України у справах містобудування і архітектури наказом від 17.04.92 року N 44 затверджено Державні будівельні норми "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" (надалі ДБН 360-92**)

Пунктом 7.50 ДБН 360-92 ** встановлено, що відстані від наземних і комбінованих (наземно-підземних) гаражів і автостоянок легкових автомобілів до житлових і громадських будинків слід приймати не менше тих, що наведені у таблиці 7.5.

Разом з цим, згідно таблиці 7.5 встановлено відстані 50 метрів від вікон житлових і громадських будинків до стін гаража та до меж відкритої стоянки.

Таким чином, нормами п.7.50. таблиці 7.5. надалі ДБН 360-92** встановлено відстань 50 метрів до меж відкритих стоянок.

Позивачем в підтвердження розміщення ним стоянки надано декларацію готовності обєкта до експлуатації від 15.05.2015 року № СМ25, згідно до якої ТОВ «Сенс» є замовником проекту будівництва «адмінбудівля, гараж та крита автостоянка за адресою: м. Суми, просп. Ім. М.Лушпи, 7А».

Отже, згідно вказаної декларації позивачем розміщено криту автостоянку, а тому посилання позивача на приписи п.7.50. таблиці 7.5. надалі ДБН 360-92** є безпідставними.

Разом з цим, відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого Постановою КМУ від 13.04.2011 №461, декларація про готовність обєкта до експлуатації підлягає обов'язковій реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З матеріалів справи встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які відомості щодо реєстрації права позивача на автомобільну стоянку за вищевказаною адресою.

Таким чином, автомобільна стоянка не підлягає негаторному захисту, оскільки на день вирішення спору, вона, як обєкт права, відсутня. До виникнення права власності на обєкт нерухомості, обєктом права є тільки будівельні матеріали.

Між тим, нормативні приписи пункту 7.50 таблиці 7.5 Наказу Держкоммістобудування від 17.04.1992 року № 44 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень. ДБН 360-92» на будівельні матеріали не розповсюджуються.

Зазначена позиція повністю відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові 16.10.2018 року у справі № 920/514/16 за позовом ТОВ «Сенс» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, висновки якою колегія суддів, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує при виборі та застосуванні норм права.

Враховуючи відсутність в реєстрі речових прав відомостей про обєкт нерухомості, в управління архітектури та містобудування Сумської міської ради відсутні законодавчо встановлені повноваження визначати допустимі відстані до самочинно збудованих обєктів та споруд.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника позивача на Схему планувальних обмежень, що передбачена Планом зонування території міста Суми, затверджених рішенням Сумської міської ради від 06.03.2013 року № 2180-МР «Про затвердження містобудівної документації «План зонування території м. Суми», де розташування автомобільної стоянки позначено як планувальне обмеження ( умовним кодом 292, що позначає «Автостоянка»), оскільки вказане обмеження передбачено для автостоянки, а не обєкту будівництва третьої особи.

На підставі викладеного, колегія суддів, перевіривши оскаржувані містобудівні умови та обмеження, не встановила порушення відповідачем приписів чинного законодавства, а тому погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог.

Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд дійшов правильних висновків і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс" залишити без задоволення .

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 по справі № 1840/2692/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 14.12.2018.