Справа № 461/4757/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3611/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Глушка І.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2018 року (головуючий суддя Радченко В.Є., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 2985/20900/18 від 05.06.2018.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2018 року позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Македона П.М. від 05.06.201, винесеної у справі про порушення митних правил №2985/20900/18 відносно ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України, а справу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України закрито.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Львівська митниці Державної фіскальної служби оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що таке прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що диспозиція ст. 485 МК України передбачає декілька варіантів об'єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема:- заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги.

Пунктом 1 частини 3 статті 293 МК України передбачено, що крім декларанта та особи уповноваженої ним особи, особами на яких покладається із сплати платежів є: у разі незаконного ввезення товарів на митну територію України, незаконного вивезення товарів за межі митної території України - особа, яка незаконно ввезла (вивезла) товари, а також особи, які брали участь у незаконному ввезенні (вивезенні) товарів, якщо вони знали або повинні були знати про незаконність такого ввезення (вивезення), та особи, які придбали у власність або у володіння незаконно ввезені товари, якщо в момент придбання вони знали або повинні були знати про незаконність ввезення, що належним чином доведено в порядку, встановленому законодавством України.

Апелянт зазначає, що зі сторони митниці до матеріалів справи надано усі необхідні документи, а також докази на які митниця посилається як на встановлений факт, в тому числі документи отримані від компетентного органу, проте судом не надано належної оцінки доказам наданим зі сторони відповідач.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М. від 05.06.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 177693,72 грн. Згідно оскаржуваної постанови на підставі листа Департаменту організації протидії митним правопорушенням від 11.10.2017 №27480/7/99-99-20-01-01-17 щодо можливого ухилення від сплати податків у повному обсязі при здійсненні митного оформлення товарів - транспортних засобів товарної позиції 8704 за УКТ ЗЕД, в ході проведення тематичної перевірки, призначеної наказом Львівської митниці ДФС від 19.10.2017 № 576 (зі змінами внесеними наказом від 10.11.2017 № 636), встановлено, що за МД 209150000/2015/012596 від 17.12.2015, що була об'єктом перевірки встановлено несплату митних платежів. Перевіркою встановлено, що відповідно до Закону України від 28.12.2014 № 71-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» з 1 січня 2015 року моторні транспортні засоби для перевезення вантажів, що класифікуються у товарній позиції 8704 згідно з УКТЗЕД, оподатковуються акцизним податком. Ставка податку, в залежності від товарної підкатегорії, коливається в межах від 0,016 до 0,033 СВРО/смЗ. При цьому, ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років, з коефіцієнтом « 40», для автомобілів, що використовувалися понад 8 років, з коефіцієнтом « 50».

За інформацією наданою Департаментом боротьби з митними правопорушеннями щодо митного оформлення вживаних транспортних засобів в зоні діяльності Львівської митниці ДФС, встановлено високий ризик подання митним органам документів, які містять неправдиві відомості та мають ознаки підроблення на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN СRAFTER», VIN№ НОМЕР_3, який згідно митної декларації ІМ 40 ДЕ № 209150000/2015/012596 від 17.12.2015 та інших товаросупровідних документів вироблено 2010 року.

Відповідно до граф 8, 9 митної декларації ІМ 40 ДЕ № 209150000/2015/012596 від 17.12.2015 відповідальним за фінансове врегулювання та одержувачем даного транспортного засобу є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_4, виданий Бродівським РВ УМВС України у Львівській області, персональний номер НОМЕР_2, а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 44 511,93 грн. В ході проведення тематичної перевірки, на запит Львівської митниці ДФС від 07.11.2017 №8832/10/13-70-19/43 до офіційного дилера Volkswagen ТзОВ «Алекс», отримано відповідь, згідно якої автомобіль марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», VIN№ НОМЕР_3 виготовлений 02.09.2009. Відповідно до службової записки УАМП Львівської митниці ДФС від 19.03.2018 № 1156/13-70-19/46, сума несплачених митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля марки «VOLKSWAGENCRAFTER», VIN №НОМЕР_3 02.09.2009 виготовлення, з урахуванням різниці сплачених митних платежів ОСОБА_1, станом на дату розмитнення 17.12.2015 року становить 59 231,24 гривень.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ст. 458 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.485 цього Кодексу заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги є порушенням митних правил, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно з ст. 248 цього Кодексу митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 цього Кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ч. 6 ст.264 цього Кодексу митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Статтею 54 цього Кодексу передбачено, що органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до положень ст. 345 цього Кодексу документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, зокрема, щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Під час проведення документальної перевірки посадові особи органу доходів і зборів повинні реалізовувати визначені цим Кодексом повноваження виключно в обсязі, необхідному для з'ясування питань перевірки. У разі виявлення органом доходів і зборів під час проведення перевірки ознак порушень митних правил або контрабанди посадові особи органу доходів і зборів вживають передбачених законом заходів.

Згідно з ст. 352 цього Кодексу для підготовки висновків за результатами перевірок посадовими особами органів доходів і зборів можуть використовувати, зокрема: документи, визначені цим Кодексом; податкову інформацію; отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України. З метою здійснення митного контролю органи доходів і зборів мають право направляти письмові запити та отримувати інформацію щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України. Для підготовки висновків можуть бути використані матеріали, отримані від суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності на запит органу доходів і зборів в порядку статті 334 цього Кодексу.

Також, як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно з ч. 1 ст. 495 цього Кодексу доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Відповідно до положень ст. 52 цього Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як з'ясовано судом першої інстанції, що згідно оскаржуваної постанови, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб ним придбано по Інтернету, після чого він домовився із невідомою йому особою за доставку транспортного засобу на митну територію України, його розмитнення та постановки на облік, тобто, він не заявляв митної вартості вищевказаного транспортного засобу.

Згідно з ч. 2 ст. 270 цього Кодексу правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Підпунктом 215.3.5-2 п. 215.3 ст. 215 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що з моторних транспортних засобів для перевезення вантажів з повною масою транспортного засобу не бiльш як 5 тонн, з робочим об'ємом цилiндрів двигуна не бiльш як 2500 куб. см, що використовувалися (код 8704 21 99 00 згідно УКТ ЗЕД), акцизний податок сплачується в розмірі 0,02 євро за 1 куб. см об'єму циліндрів двигуна. Ставки податку для транспортних засобів, що відповідають коду 8704 згідно з УКТ ЗЕД, застосовуються для автомобілів, що використовувалися з 5 до 8 років з коефіцієнтом 40, а для автомобілів, що використовувалися понад 8 років з коефіцієнтом 50.

Сума несплачених митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України автомобіля марки «VOLKSWAGEN CRAFTER», VIN № НОМЕР_3, 02.09.2009 виготовлення, з урахуванням різниці сплачених митних платежів ОСОБА_1, станом на дату розмитнення 17.12.2015 становить 59 231,24 гривень.

Згідно п. 8 Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобiв, що перемiщуються громадянами через митний кордон України якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуваннi, визначити за його iдентифiкацiйним номером неможливо, то за основу береться рiк виготовлення, визначений за його iдентифiкацiйним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрацiї ТЗ. Датою першої реєстрацiї ТЗ, який перебував у користуваннi, є дата, зазначена в спецiальнiй графi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю), наприклад, паспорта нiмецького зразка, або дата видачi технiчного паспорта (свiдоцтва про реєстрацiю). У разi неможливостi визначення року виготовлення ТЗ за iдентифiкацiйним номером роком виготовлення вважати рiк, що значиться в реєстрацiйних i технiчних документах на ТЗ. Датою початку користування ТЗ, що були в користуваннi та ввозяться на митну територiю України, уважається дата першої реєстрацiї ТЗ, визначена в реєстрацiйних документах, якi виданi уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати цi ТЗ на постiйнiй основi.

За наявностi обґрунтованих сумнiвiв щодо визначення року виготовлення ТЗ достовiрнiсть установлюється експертом, що має свiдоцтво про право проведення експертних дослiджень з вiдповiдної експертної спецiальностi та внесений до Реєстру атестованих судових експертiв державних i пiдприємницьких структур та громадян Мiнiстерства юстицiї України.

Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вірно зазначено судом, що Львівській митниці ДФС 11.10.2017 надіслано лист Департаменту організації протидії митним правопорушенням №27480/7/99-99-20-01-01-17, а 05.06.2018 в.о. заступником начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М. винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем пропущено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на зазначене вище, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, а тому підставно скасував постанову в справі про порушення митних правил № 2985/20900/18 від 05.06.2018 року, винесену в.о. заступником начальника Львівської митниці ДФС Македон П.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 177693,72 гривень підлягає скасуванню, та закрив провадження у справі про порушення митних правил.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 липня 2018 року по справі № 461/4757/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді І.В. Глушко

Т.І. Шинкар