Справа № 336/441/18
Суддя: Голубкова М. А.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2018 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Голубкової М.А.

за участю секретаря Когут С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта роти Чепченко Дмитра Євгенійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ЕАА № 214324 від 20.11.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта роти Чепченко Дмитра Євгенійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ЕАА № 214324 від 20.11.2017 року.

В обґрунтування вимог зазначено, що 20.11.2017 року в м. Запоріжжя позивач рухався вздовж проспекту Соборного, в напрямку з вул. Анголенко до залізничного вокзалу № 1. Біля будинку № 11, був зупинений працівниками поліції та відносно позивача складено а постанову якою накладено адміністративне стягнення про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На думку співробітників поліції водій ОСОБА_1 не виконав вимог дорожнього знаку 5.16, а саме зі смуги яка вказує рух ліворуч здійснив рух прямо.

Вважає, що Постанова є протиправною та незаконною і підлягає скасуванню за таких підстав.

Постанова не містить жодного доказу щодо підтвердження вчинення Позивачем даного правопорушення - п. 9 Постанови містить лише норму закону щодо примусового виконання постанови.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідачем під час розгляду справи про адміністративні правопорушення будь-яких пояснень від Позивача відібрано не було, як не було і відібрано показань свідків, а справу було розглянуто на місці вчинення правопорушення.

Постанова складалася Відповідачем без участі Позивача та без врахування його зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, свідків не опитано, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення в оскаржуваній постанові також не зазначено, відеозапис подій фактично відсутній, факт порушення оснований на припущеннях, що є порушенням закону.

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, Відповідач не дав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, Відповідач проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Відповідач виніс Постанову без будь-якої підготовки справи до розгляду, розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями, Відповідач грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Отже, Відповідачем була порушена процедура розгляду адміністративної справи, також відсутній і склад правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 122 КУпАП: під час керування транспортним засобом Позивач не порушував Правила дорожнього руху.

Також позивач зазначив, що в АДРЕСА_1 дорога має три смуги руху. На вказаній ділянці догори дійсно розташовані дорожні знаки 5.16, що визначають напрямок руху по смугам. Вказаним знаком дозволено рух автотранспорту з середньої полоси прямо та ліворуч. Позивач рухався у потоку автомобілів в середній полосі прямо, проте співробітники поліції помилково та необґрунтовано притягли його до адміністративної відповідальності оскільки рух автотранспорту був щільний та могли помилитись зупинивши не той автомобіль. Визначити однозначно порушення позивачем ПДР без відеозапису об'єктивно неможливо.

Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати постанову серії ЕАА № 214324 від 20.11.2017 року інспектора роти №4 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта роти Чепченко Дмитра Євгенійовича про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП протиправною та скасувати її.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог .

Відповідач інспектор поліції Чепченко Д.Є. до суду не з'явився, Департаментом патрульної поліції на ухвалу суду не надіслано жодних документів. Про причини неявки в чергове судове засідання відповідач не повідомив.

Вивчивши позов, надані письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.11.2017 року інспектором поліції Чепченко Д.Є. винесено постанову серії ЕАА № 214324 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно оскаржуваної Постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно Постанови ОСОБА_1 20.11.2018 року 19-15 у м. Запоріжжя по пр.. Соборному, 11, керуючи транспортним засобом Ford Kuga trend номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 зі смуги яка вказує рух ліворуч, здійснив рух прямо/чим порушив п. 8.4.г. ПДР порушення вимог наказових знаків.

В оскаржувані Постанові міститься відмітка про те, що ОСОБА_3 відмовився від підпису.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених, законом.

Позивач обґрунтовуючи обраний спосіб захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів, посилається на положення ст.245 КАС України, яка містить загальні норми щодо повноважень суду при вирішенні справи, в той же час ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить спеціальні норми щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень з притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено, що за наслідками розгляду справи вказаної категорії місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, тому саме таке рішення слід ухвалити.

Проте, твердження позивача про те, що винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за місцем вчинення адміністративного правопорушення не відповідає нормам статті 283 КУпАП є необґрунтованими, оскільки Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення порушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 статті 74 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.-ч. 2,5 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Вирішуючи питання законності спірної постанови, суд виходить з того, що адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010). Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 8.4.г. є ПДР - 8.4. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

Дорожний знак 5.16 "Напрямки руху по смугах". Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Так відповідачем не надано жодних заперечень на позовну заяву, матеріали фото/відеофіксації на адресу суду не направлялись, жодних об'єктивних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано.

Згідно матеріалів наданих позивачем ділянка дороги у АДРЕСА_1 не має чіткої розмітки тому дотримання смуг руху можливо лише умовно на розсуд учасників дорожнього руху. Без чіткої розмітки дорожнього полотна встановити порушення позивачем вимог дорожнього знаку 5.16 об'єктивно неможливо.

Тобто, обставини викладені у постанові Серії ЕАА № 214324 що складена відносно ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП належними та допустимими доказами не підтверджені.

Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства та фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта роти Чепченко Дмитра Євгенійовича про визнання дій незаконними та скасування постанови серії ЕАА № 214324 від 20.11.2017 року - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора роти №4 батальйону №3 УПП в м. Запоріжжя Департаменту патрульної поліції лейтенанта роти Чепченко Дмитра Євгенійовича, серії ЕАА № 214324 від 20.11.2017 р. про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя Голубкова М.А.