Справа № 279/2330/18
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/2330/18 Головуючий у 1-й інстанції: Горовенко Анна Василівна

Суддя-доповідач: Охрімчук І.Г.

13 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Охрімчук І.Г.

суддів: Мацького Є.М. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року (повний текст рішення складено 04.10.2018 року, м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області та Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області та виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови призначити та виплатити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім"ї за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 згідно з повідомленням управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області №956/19.1 від 01.03.2017 та за період з 01.03.2018 по 31.08.2018 згідно з рішенням комісії Коростенської міської ради Житомирської області №б/н від 23.03.2018;

- зобов"язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області нарахувати державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім"ї за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 та здійснити її виплату;

- зобов"язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області нарахувати державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім"ї за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 та виплатити частину зазначеної допомоги за період з 01.03.2018 по дату прийняття судом рішення по справі, а в подальшому виплачувати вказану допомогу у встановленій законом періодичності до спливу терміну її надання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що її сім"я є багатодітною, оскільки до її складу входять: чоловік та четверо малолітніх спільних дітей. Зазначає, що вона є особою з інвалідністю, її сім"я є малозабезпеченою, так як середньомісячний сукупний дохід сім"ї нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого на законодавчому рівні. У зв"язку з цим вона неодноразово зверталася до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради із заявою про призначення її родині державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям. З 2015 року по 2017 рік така державна соціальна допомога виплачувалась її сім"ї. Проте, на своє звернення з відповідною заявою від 11.09.2017 про призначення державної соціальної допомоги на період з вересня 2017 року по лютий 2018 року, позивач отримала лист №4039/12.1 від 09.11.2017 в якому повідомлено про відмову в її призначенні. Не погоджуючись із підставами відмови у призначенні державної соціальної допомоги, позивач зверталася до суду. Згідно з рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.02.2018 визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради та зобов"язано розглянути звернення позивача щодо призначення державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім"ї. На виконання рішення суду від 12.02.2018 управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради повторно розглянуто заяву та повідомлено позивача листом №956/19.1 від 01.03.2017 про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім"ї на підставі рішення міської комісії №11 від 23.03.2018, з тих підстав, що у складі її сім"ї є чоловік, працездатна особа, який не працює. Позивач вважаючи дії відповідачів протиправними, оскільки, на її думку, підстави відмови у призначенні державної соціальної допомоги суперечать нормам чинного законодавства, звернулася до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05.06.2018 суд, без прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, передав адміністративний позов №279/2330/18 на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду за підсудністю в порядку ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 року позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 11500, іден. код НОМЕР_1) до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул.Шевченка, буд.8, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) та Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (вул.Грушевського, буд.22, м.Коростень, Житомирська область, 11500, ) про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, - задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області та Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям відповідно до її заяв від 11.09.2017 за реєстраційним №742 та від 13.03.2018 за реєстраційним №227.

Зобов"язано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області призначити та виплатити сім"ї ОСОБА_2 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям, відповідно до Закону України "Про державну допомогу малозабезпеченим сім"ям", за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2018 на підставі заяв ОСОБА_2 від 11.09.2017 за реєстраційним №742 та від 13.03.2018 за реєстраційним №227, відповідно.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 352 (триста п"ятдесят дві) грн 40 (сорок) коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 352 (триста п"ятдесят дві) грн 40 (сорок) коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що за сукупністю відомостей та інформації про доходи сім"ї позивача, вони не співпадають з видатками сім"ї, під категорію "малозабезпечена сім"я" дана родина не підпадає. Крім того, жодних документів про те, що церква в якій служить чоловік є неприбутковою організацією позивачем не було долучено до позову. Разом з тим, згідно з чинним податковим законодавством неприбуткові організації звільнені від сплати податку на прибуток, у разі ж одержання комерційного доходу, він оподатковується за загальними правилами Податкового кодексу. До того ж, відповідач звертає увагу на те, що священослужителі - це самозайняті особи, які вважаються платниками податків, що не можна сказати про чоловіка позивача, оскільки на облік контролюючими органами він не взятий, податки не сплачує, чим своє право на працю не реалізовує. Якщо працівники працюють, відповідно їхня заробітна плата оподатковується на загальних підставах.

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області в обґрунтування своєї правової позиції вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям. Щодо підстав відмови зазначає, що ч.1 ст.7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ) передбачено, що така допомога не призначається у випадку коли працездатні члени сім"ї, зокрема не працюють, не служать не навчаються. Оскільки дохід чоловіка позивача, ОСОБА_3, який зазначений у декларації про доходи сім"ї, не підтверджений органами Державної фіскальної служби України, у відповідача були законодавчо визначені підстави відмови у призначенні такого виду державної соціальної допомоги. Разом з тим зазначає, що чоловік позивача є священнослужителем у храмі в м.Коростень, як платник податків не зареєстрований в органах Державної фіскальної служби України. За результатами обстеження матеріально-побутових умов сім"ї позивача було з'ясовано, що сім'я наймає квартиру в м.Коростень, проте жодного разу не зверталась до управління за призначенням субсидії на житлово-комунальні послуги на дане домогосподарство, вказана сім"я має у власності автомобіль марки ЗАЗ модель SENS, придбаний 06.01.2017 за 48000,00 грн. З урахуванням зазначеного, просиd суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками чотирьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 37, 38, 39, 40). 11 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям (а.с.61-62). Позивачем до заяви від 11.09.2017 додано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.03.2017 по 31.08.2017 та довідку про доходи чоловіка від 18.09.2017 (а.с.63-64, 65).

Листом за №4039/12.1 від 09.11.2017 позивача повідомлено про відмову в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, з підстав не подання документу на автомобіль (дата придбання та його вартість).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.02.2018 у справі №279/5027/17 позов ОСОБА_2 задоволено: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім"ї та зобов"язано розглянути звернення ОСОБА_2 щодо призначення державної соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім"ї (а.с.42-43).

Позивач 13 березня 2018 року знову звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям на період з березня 2018 року по серпень 2018 року (а.с.66-67). Позивачем до заяви від 13.03.2018 додано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за період з 01.09.2017 по 28.02.2018, договір купівлі-продажу транспортного засобу від 06.01.2017, акт обстеження матеріально-побутових умов сім"ї від 11.10.2017 та інші (а.с.68-69, 70, 71).

Розглянувши заяву позивача від 11.09.2017 (на виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.02.2018) та заяву від 13.03.2018 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, міською комісією з питань призначення житлової субсидії виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області прийнято рішення №11 від 23.03.2018 про відмову в призначенні державної соціальної допомоги. Відмова мотивована тим, що в складі сім"ї заявника є працездатна особа, чоловік - ОСОБА_3, який не працює, а тому сім"я не має права на державну соціальну допомогу відповідно до Закону №1768-ІІІ (а.с.72).

Відповідно до рішення міської комісії з питань призначення житлової субсидії виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 23.03.2018 №11 управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області оформлене рішення №11 від 23.03.2018 про відмову в призначенні державної соціальної допомоги та терміни її надання, з аналогічних підстав (а.с.45).

Листом №956/19.1 Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області повідомило позивача про прийняте рішення №11 від 23.03.2018, яким відмовлено сім"ї ОСОБА_2 у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, з тих підстав, що у складі сім"ї є чоловік - ОСОБА_3, який не працює. Також зазначено, що на прийняття такого рішення комісією вплинув той факт, що в попередніх зверненнях позивачем навмисно подано недостовірні відомості, що вплинуло на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру (а.с.44).

Не погоджуючись із діями відповідачів, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, рішенню суду першої інстанції судова колегія зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" від 01.06.2000 №1768-ІІІ (далі - Закон №1768-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Сім'я - це особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Права члена сім'ї має одинока особа. Малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Відповідно до абз. 6 ст. 1 Закону №1768-ІІІ середньомісячний сукупний дохід сім'ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім'ї з усіх джерел надходжень, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги. До сукупного доходу сім'ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення.

Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону №1768-ІІІ заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", регулює Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №250 (далі - Порядок №250).

Відповідно до п.3 Порядку №250 призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Пунктом 6 Порядку №250 передбачено, що для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Згідно з п.9 Порядку №250 рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

Згідно з абзацом 2-6 пункту 10 Порядку №250 соціальна допомога не призначається у разі, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім'ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо);

- особи, які входять до складу малозабезпеченої сім'ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв'язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов'язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Відповідно до абзацом 7 пункту 10 Порядку №250 визначено, що за наявності обставин, передбачених в абзацах другому-шостому цього пункту, державна соціальна допомога може бути призначена органом соціального захисту населення на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад або утворених ними комісій у разі, коли: у складі сім'ї є особа з інвалідністю; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років).

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області при розгляді заяв позивача від 11.09.2017 та 13.03.2018 дійшло висновку про наявність обставин передбачених абзацом 2-6 пункту 10 Порядку №250, та беручи до уваги наявність у сім"ї заявника, особи з інвалідністю чотирьох дітей, віком до 18 років, вирішення питання про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям було передане на розгляд міської комісії з питань надання житлової субсидії виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області. Рішення про відмову у призначенні допомоги приймалось на засіданні комісії, створеної при виконавчому комітеті Коростенської міської ради Житомирської області.

Для призначення державної соціальної допомоги, особа звертається з відповідною заявою та документами до Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад, які здійснюють призначення та виплату соціальної допомоги. При цьому, такі виплати здійснюються за наявності на те законних підстав та перевірки поданих документів.

Місцеві державні адміністрації для мети цього Закону №1768-ІІІ мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації, в тому числі й інформацією органів доходів і зборів.

Судова колегія встановила, що 11.09.2017 року позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, проте позивачу відмовлено з підстав ненадання документів на придбання автомобіля, що знаходиться у власності сім"ї.

Рішенням суду від 12.02.2018 у справі №279/5027/17 Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області неправомірно відмовлено позивачу, оскільки нечіткість дати придбання автомобіля у наданих позивачем документах, не позбавляє відповідача можливості звернутися до відповідних органів з метою перевірки або отримання інформації придбання позивачем вказаного автомобіля, оскільки місцеві державні адміністрації мають право користуватися всіма офіційними джерелами інформації.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно визначив, що дії позивача не є навмисним поданням недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли б вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Відповідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Стосовно рішення від 23.03.2018 №11 про відмову у призначенні державної соціальної допомоги з підстав наявності у родині працездатної особи, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1768-ІІІ державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах І-ІV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами І групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги); з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Колегія суддів встановила, що відповідачам при прийнятті рішення від 23.03.2018 №11 було відомо, що чоловік позивача - ОСОБА_3, відповідно до указу керуючого Овруцькою єпархією Української православної церкви Митрополита Овруцького і Коростенського від 21.12.2011 №79, призначений священнослужителем у Храмі на честь святого мученика Валентина в м.Коростень (фарзавод) (а.с.74).

Відповідно до п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу Українисамозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

З огляду на викладене, священнослужителі відносяться до самозайнятих осіб, тим самим відповідно до Конституції України реалізують своє право на працю.

Судова колегія зазначає, що згідно з п.5.20 Методики обчислення сукупного доходу сім"ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.02.2002 за №112/6400, для розрахунку сукупного доходу сім"ї для всіх видів соціальної допомоги включаються доходи, які підлягають оподаткуванню.

Згідно з ч.7 ст.18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 23.04.1991 №987-XII фінансові та майнові пожертвування, як і інші доходи релігійних організацій, не оподатковуються.

Відповідно до п.133.4 ст. 133 Податкового кодексу України не є платниками податку неприбуткові підприємства, установи та організації у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Підпунктом 133.4.6. пункту 133.4 ст.133 Податкового кодексу України визначено, що до неприбуткових організацій, що відповідають вимогам цього пункту і не є платниками податку, зокрема, можуть бути віднесені: громадські об'єднання, політичні партії, творчі спілки, релігійні організації, благодійні організації, пенсійні фонди.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що пожертвування у розмірі 500 грн, щомісячно за період з березня 2017 року по серпень 2017 року, які вказані у довідці про доходи ОСОБА_3, як настоятеля храму, мають бути оподатковані та включені в дохід сім"ї позивача, з якого здійснюється розрахунок сукупного доходу сім"ї для призначення державної соціальної допомоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, про неправомірність дій відповідачів, щодо відмови у призначенні сім"ї ОСОБА_2 державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, нарахувати державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 та виплатити частину зазначеної допомоги за період з 01.03.2018 по дату прийняття судом рішення по справі, та в подальшому виплачувати вказану допомогу у встановленій законом періодичності до спливу терміну її надання, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3 Порядку №250 призначення і виплата соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові № 9/175-04 від 24.01.2006, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Виходячи з того, що на неодноразову відмову позивачу у призначенні державної соціальної допомоги та щоразу з інших підстав, судова колегія прийшла до висновку, з метою ефектвиного захист прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, суд першої інстанції правильно зобов'язав Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області призначити та виплатити сім"ї ОСОБА_2 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям відповідно до поданих нею заяв від 11.09.2017 та від 13.03.2018.

Судова колегія вважає, що під час прийняття Виконавчим комітетом Коростенської міської ради Житомирської області рішення №11 від 23.03.2018 розглядалися дві заяви позивача від 11.09.2017 та від 13.03.2018, тому з урахуванням норм чинного законодавства, слід призначення та виплату державної соціальної допомоги позивачу здійснити за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.08.2018. Оскільки відповідно до ч.1 ст.6 Закону №1768-ІІІ державна соціальна допомога призначається на шість місяців. Пунктом 8 Порядку передбачено, що державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.

Стосовно позовної вимоги про зобов"язання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області виплатити позивачу державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям з 01.03.2018 по дату прийняття судом рішення у справі та в подальшому виплачувати вказану допомогу у встановленій законом періодичності до спливу терміну її надання, суд зазначає що рішення суду першої інстанції в цій частині, яким було відмовлено позивачу у задоволені цієї вимоги, не оскаржується, тому воно в цій частині не є предметом апеляційного розгляду.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 грудня 2018 року.

Головуючий Охрімчук І.Г.

Судді Мацький Є.М. Капустинський М.М.