Справа № 420/5954/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5954/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90 відсотків суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1; АДРЕСА_1), виходячи з 90% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 33478,00 грн.;

зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1; АДРЕСА_1), виходячи з 90% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 33478,00 грн., починаючи з 01.01.2018р. по 31.07.2018р., з урахуванням фактично проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням відповідача за № 28 від 18.09.2018 року, з 01.08.2018 року позивачу проведений перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною окладу. Однак, згідно довідок Територіального управління державної судової адміністрації в Одеській області за № 5-1998/18 від 26.07.2018 року, № 5-2255/18 від 15.08.2018 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці посадовий оклад працюючого судді змінився з 01.01.2018 року, а не з 01.08.2018 року і склав 33478,00 грн., у зв'язку з чим звернувся з даним позовом.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначив, що оскільки Закон України від 15.05.2018 № 2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" набрав чинності з 22.07.2018 року, перерахунок щомісячного грошового утримання позивачу за результатами розгляду його заяви було проведено з 01.08.2018 року.

Ухвалою від 19.11.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; призначено судове засідання по справі на 11.12.2018 р. 15 год. 00 хв.

До судового засідання 11.12.2018 р. всі учасники справи не з'явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

10.12.2018р. (вх. № 38306/18) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, на підставі наявних у справі доказів.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є суддею у відставці, з 02.11.2005 р. перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

У зв'язку з підвищенням прожиткового мінімуму та зміною посадового окладу працюючих суддів, позивачем отримано довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.07.2018 р. ( вих. № 5-1998/18) (а.с. 18).

10.08.2018 р. позивач звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі виданої ТУ ДСА України в Одеській області довідки № 5-1998/18 від 26.07.2018 р..

Проте, в даній довідці було допущено описку у написанні повного імені позивача, а саме невірно зазначено по батькові позивача: замість «Миколайович» було зазначено «Михайлович», у зв'язку з чим 15.08.2018 р. позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, разом з якою надав довідку з усуненням вищезазначеної описки, а саме довідку ТУ ДСА в Одеській області № 5-2255/18 від 15.08.2018 р., про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану ОСОБА_1 (а.с. 20).

Позивач зазначив, що відповідей на зазначені заяви ним не було отримано, а 09.11.2018р. після реєстрації на порталі ПФУ стало відомо, що згідно рішення відповідача №28 від 18.09.2018р., з 01.08.2018р. йому проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку зі зміною окладу. Зазначене підтверджується копією протоколу про перерахунок пенсії.

Не погодившись із такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

22 липня 2018 року набрав чинності Закон України від 15 травня 2018 року № 2415-VIII "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідно до п. 6 ч. 6 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, внесено зміни в абзац другий пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та замінено слово та цифри "1600 гривень" словами та цифрами "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року".

Таким чином, суд робить висновок, що нормами вказаного закону чітко передбачено, що дія вказаного пункту поширюється на правовідносини, які виникли починаючи з 01 січня 2017 року, а не з дня набрання чинності Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" - 22.07.2018 року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1600 гривень.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становить 1762 гривні.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 23.08.2018 року № 32/0/196-18, який наданий у відповідь на лист-звернення Пенсійного фонду України від 02.08.2018 року № 25413/02-10, щодо підтримання Мінсоцполітики позиції Пенсійного фонду України щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 01 серпня 2018 року, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, який є обов'язковим для застосування.

Крім цього, відповідач надав копію листа, яка не містить підпису посадової особи (заступника Міністра М. Шамбір), яка його склала.

Право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці виникло з 01.01.2018 р., тобто з моменту підвищення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 1762,00 грн., який є розрахунковою величиною у Законі України № 1402 для обчислення грошового забезпечення призначених суддів.

Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 у справі № 1-33/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 18.06.2007 року № 4-рп/2007; від 22.05.2008 року № 10-рп/2008; від 08.06.2016 року № 4-рп/2016; від 27.02.2018 року № 1-р/2018.

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

З огляду на зазначене, з 01 січня 2018 року посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762 гривні, а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Як вбачається з довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 15.08.2018 за № 5-2255/18 про суддівську винагороду для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ОСОБА_1, станом на січень 2018 року його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 33478,00 грн. (а.с. 20).

Крім того, суд зазначає що в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 15.08.2018 за № 5-2255/18 чітко зазначена дата виникнення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці 01.01.2018, і відповідач, не повертаючи її як неналежно оформлену, прийняв цю довідку до виконання, проте, через власні міркування, перерахунок здійснив не з 01.01.2018р., а з 01.08.2018р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем довільно витлумачено норми Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» та протиправно відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1, виходячи з 90% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 33 478,00 грн.

За встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 виходячи з 90% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 33 478,00 грн., починаючи з 01.01.2018р. по 31.07.2018р., з урахуванням фактично проведених виплат.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України, ст. 6 КАС України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі ст.1 Протоколу №1 до вказаної Конвенції, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Борги розглядаються у сенсі поняття власності, яке міститься у ч.1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежене власністю на фізичні речі та залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як майнові права і, таким чином, як власність.

Відповідно до пункту Декларації про майбутнє Європейського суду з прав людини від 26.04.2011 р.: Установити і зробити передбачуваними для всіх сторін публічні правила стосовно застосування статті 41 Конвенції, включаючи рівень справедливого відшкодування, котрого слід очікувати за різних обставин.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем об'єднано у позовній заяві одну основну та одну похідну вимоги, за подання цього позову позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн., відтак наявні підстави для стягнення з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви до суду надано квитанцію № 36817572 від 15.11.2018р. про сплату судового збору у розмірі 1409,60 грн., тобто внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За змістом п.3 ч.6 ст. 246 КАС України, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про повернення судового збору.

Таким чином, враховуючи, що позивачем внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом на 704,80 грн. згідно квитанції № 36817572 від 15.11.2018р., суд дійшов висновку про зобов'язання Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6 повернути на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.), який було сплачено на рахунок №4032 за квитанцією № 3687572 від 15.11.2018р. на суму 704,80 грн., оригінал якої буде залишено у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, Одеська обл., місто Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок 4-А; ) про визнання протиправними дій щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 90 відсотків суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, Одеська обл., місто Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок 4-А; ) щодо нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), виходячи з 90% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 33 478,00 грн. (тридцять три тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, Одеська обл., місто Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок 4-А; ) здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), виходячи з 90% суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 33 478,00 грн. (тридцять три тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 00 коп.), починаючи з 01.01.2018р. по 31.07.2018р., з урахуванням фактично проведених виплат.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, Одеська обл., місто Одеса, вул. Ільфа і Петрова, будинок 4-А; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, , адреса: м. Одеса, вул. Черняховського, 6 повернути на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.), який було сплачено на рахунок №4032 за квитанцією № 36817572 від 15.11.2018р. на суму 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.