Справа № 814/1548/18
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 р. Справа № 814/1548/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 57116
до відповідача:Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056
про:скасування припису від 21.06.2018 року № 59,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - відповідач, ДАБІ) про скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил від 21.06.2018 року № 59.

Ухвалою від 09.07.2018 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

03.12.2018 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що твердження відповідача про проведення будівельних робіт щодо реконструкції на час складання припису не відповідають дійсності, оскільки відсутні жодні ознаки проведення таких робіт та сам факт їх проведення. Будівельні роботи було проведено ще у 2004 році. На той час законодавство не передбачало за замовником робіт обов'язку щодо декларативного повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що той факт, що будівельні роботи виконувалися в 2004 році не звільняє позивача від адміністративної відповідальності за допущене порушення, в зв'язку з тим, що в 2004 році необхідно було до початку будівництва отримати дозвіл на виконання будівельних робіт згідно ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року № 273. На сьогодні, змінено цей порядок на необхідність отримання повідомлення на початок виконання будівельних робіт та в подальшому декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Але з 2004 року допущене порушення не було усунено, тобто на сьогодні воно є триваючим та зафіксовано ДАБІ лише в 2018 році - тому й було за фактом проведеної перевірки, надано відповідний припис щодо усунення виявленого порушення. Враховуючи зазначене, відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

За клопотання сторін суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

У період з 08.06.2018 року по 21.06.2018 року спеціалістами ДАБІ було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб'єктом містобудування - ОСОБА_1 - вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

За результатами перевірки складено Акт № 1 від 21.06.2018 року (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи по об'єкту: «Реконструкція квартири АДРЕСА_1» (далі - Об'єкт) без повідомлення про початок виконання будівельних робіт та без затвердженої проектної документації, що є порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

21.06.2018 року ДАБІ складено на ім'я ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 59, яким від позивача у термін до 21.08.2018 року вимагалось:

1. Усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом оформлення відповідних документів, що надають право виконувати будівельні роботи на Об'єкті;

2. У разі невиконання п. 1 припису привести земельну ділянку на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 у стан, що передував самочинному виконанню робіт.

Не погоджуючись з вищевказаним, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до Акта перевірки виявлено, що ОСОБА_1 виконала будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом добудови веранди, орієнтованими розмірами 9,0*2,4 м., однією з сторін якої являється суміжна зовнішня стіна квартири.

Відповідно до п. 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об'єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об'єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

В судовому засіданні була оглянута витребувана у Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації інвентаризаційна справа на квартиру № 2 у житловому будинку № 7 по вул. Набережна у селі Михайлівка Миколаївського району Миколаївської області. Судом з'ясовано, що будинок № 7 по вул. Набережна є одноповерховим та складається з чотирьох частин. Фактично це будинок на чотирьох господарів, квартири містять по дві суміжні стіни з сусідами. Прибудинкова територія поділена на чотири частини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як зазначає позивач, будівництво Об'єкту було завершено ще у 2004 році.

Свідки, допитані у судовому засіданні, підтвердили той факт, що будинок був добудований у 2004 році.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності 12.03.2011 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму Рішенні від 09.02.1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто стаття 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо обов'язку та наслідків виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, регулює питання відповідальності тих суб'єктів містобудування, які вчинили правопорушення у сфері містобудування, зокрема не повідомили про виконання будівельних робіт після набрання чинності цим Законом.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «виконання будівельних робіт без повідомлення про їх початок та без затвердження проектної документації» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є виконання будівельних робіт без повідомлення про початок їх виконання щодо об'єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з незначними наслідками (СС1).

Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю об'єкта містобудування, який будується в реальному часі.

Таким чином, логічним висновком має бути судження про те, що обов'язок повідомлення про виконання будівельних робіт, відповідальність за виконання робіт, про які не повідомлялося, можуть стосуватися лише тих суб'єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов'язок, не ввели об'єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Аналогічні висновки міститься у постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 року (справа № 21-433а13).

Тобто, провівши в червні 2018 року позапланову перевірку відповідач надав правову оцінку встановленим обставинам у відповідності до вимог законодавства, чинного станом на дату проведення перевірки, залишивши поза увагою правове регулювання цих відносин, яке діяло у період власне їх виникнення.

Крім того, суд відмічає, що встановлений відповідачем термін для усунення порушень - до 21.08.2018 року - є занадто коротким для повного оформлення необхідних документів.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів перед судом правомірності оскаржуваного рішення, що є підставою для задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 704,80 грн. Оскільки розпорядником бюджетних коштів є Державна архітектурно-будівельна інспекція України, то судовий збір підлягає стягненню за рахунок її бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. 2, 19, 78, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 57116, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 21.06.2018 року № 59.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П'ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 17.12.2018 року.

Суддя Н. В. Лісовська