Справа № 240/5202/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

14 грудня 2018 року м. Житомир справа № 240/5202/18

категорія 3.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Капинос О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 16 жовтня 2018 року №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 16 жовтня 2018 року №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС.

Ухвалою від 21.11.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.12.2018.

13.12.2018 через канцелярію суду позивач подав заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення дії постанови Управління Держпраці у Житомирській області від 16 жовтня 2018 року №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС.

В обґрунтування заяви зазначено, що старшим державним виконавцем Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції к Житомирській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №57780210 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Житомирській області 16 жовтня 2018 року №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС, яка є предметом оскарження у даній справі. Державна виконавча служба для примусового виконання постанови може накласти арешт на майно та стягнути виконавчий збір в сумі 37230,00 грн., що матиме негативні наслідки для позивача у вигляді необхідності докласти значних зусиль для повернення майна чи коштів, які будуть стягнуті під час виконання спірної постанови.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та приєднаними до неї документами, суд при вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч. 4, 5, 6 ст. 154 КАС України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправя сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглянувши заяву про забезпечення позову та вивчивши надані докази на її підтвердження, суд приходить до висновку про наявність достатніх та обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення вищевказаної заяви, виходячи з наступного.

З доданої до заяви копії постанови вбачається, що старшим державним виконавцем Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції к Житомирській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження №57780210 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Житомирській області 16 жовтня 2018 року №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС, яка є предметом оскарження у даній справі.

Отже, що на даний час спірна постанова знаходиться в стані примусового виконання, а тому, за викладених обставин, є очевидними ознаки можливості стягнення з позивача штрафу до прийняття рішення судом.

Відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Управління Держпраці у Житомирській області, яка є предметом оскарження в даній справі, зумовлює примусове виконання такої постанови та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016. Вказане, в свою чергу, може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача у вигляді стягнення не лише суми штрафної санкції, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження у вигляді виконавчого збору, а також накладення відповідно до постанови Хорошівського районного відділу Головного територіального управління юстиції від 26.11.2018 арешту на все майно, що належить ОСОБА_1

За викладених обставин, є очевидними ознаки можливості стягнення штрафу за постановою Управління Держпраці, яка оспорюється у судовому порядку у цій справі, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та зазначені обставини є достатніми підставами для забезпечення даного позову згідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, заява в спосіб, який визначений позивачем, а саме: зупинення дії оспорюваної постанови Управління Держпраці, не підлягає задоволенню, оскільки у разі забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного рішення суб'єкта владних повноважень, суд повинен в ухвалі вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності оспорюваного рішення у відповідності до вищенаведеної постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008.

Проте, у межах розгляду даної заяви судом не може даватися оцінка протиправності спірного рішення, оскільки встановлення очевидності ознак його протиправності без розгляду справи по суті є неприпустимим.

Таким чином, у суду відсутні будь-які правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваної постанови, а тому у цій частині клопотання позивача суд відмовляє в його задоволенні.

Разом з тим, судом приймається до уваги і те, що ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" не містить таких підстав для зупинення виконавчого провадження, як оскарження позивачем оспорюваної постанови у судовому порядку, а тому зупинення стягнення за оспорюваною постановою (виконавчим документом) можливе лише шляхом вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, та те, що відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання постанови відповідача, яка є предметом даного судового оскарження, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, відсутність у Законі України "Про виконавче провадження" механізму зупинення виконання вказаної постанови до ухвалення судового рішення по суті, суд вважає за необхідне зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Житомирській області від 16 жовтня 2018 року №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС до набранням законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Держпраці у Житомирській області від 16.10.2018 №ЖИ140ЖТЗ109/87/НП/АВ-ФС до набранням законної сили судовим рішенням у адміністративній справі № 240/5202/18.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя О.В. Капинос