Справа № 489/5892/18
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5892/18
РІШЕННЯ

іменем України

"14" грудня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 вересня 2018 року інспектором 1 батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №602241, в вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

З даної постанови вбачається, що позивач 16 вересня 2018 року, керуючи транспортним засобом «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер BE 0609 CI, проїхав перехрестя вулиця Садова пр. Центральний на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ОСОБА_4 дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Позивач вважав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, у зв'язку із порушенням вимоги щодо процедури розгляду справи та прийняття відповідного рішення, провадження в адміністративній справі здійснювалося з грубими процесуальними порушеннями (відповідачем в порушення ст.268 КпАП України не розяснено позивачу його прав). Крім того, відсутні докази, зібрані відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Виходячи з цих обставин ОСОБА_1. просив визнати протиправною та скасувати вказану постанову.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідач у судове засідання не з'явився. На адресу суду надіслав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, оскільки постанова серії ЕАВ №602241 від 16.09.2018 року складена у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху. Позивачу були розясненні його права, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення позивачем не надано.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали, оглянувши відео-фіксацію з місця адміністративного правопорушення, що здійснювалася на нагрудний відео реєстратор, оглянувши відео наданого позивачем, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема встановлено, що 16 вересня 2018 року інспектором 1 батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Миколаївській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №602241.

З даної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 16 вересня 2018 року, керуючи транспортним засобом «GEELY EMGRAND 7», реєстраційний номер BE 0609 CI, проїхав перехрестя вулиця Садова пр. Центральний на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ОСОБА_4 дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України. За вчинення обумовленого правопорушення до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Зазначена постанова, відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, перевіряється чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно статті 7 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем суду надано відеозапис, яким зафіксовано факт вручення позивачу складеної постанови, при цьому з вказаного відеозапису не вбачається, що відповідачем була дотримана процедура розгляду справи, а саме в порушення ст.279 КУпАП не було роз'ясненно прав передбачених чинним законодавством особі яка вчинила адміністративне правопорушення.

Разом з тим, доказів безпосереднього вчинення адміністративного правопорушення, тобто проїзду перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора суду не надано. Суд не може взяти до уваги письмові пояснення інспектора УПП Миколаївської області 2 роти 1 батальйону ОСОБА_3, оскільки дана особа являється працівником поліції та безпосередньо знаходилася в патрульному службовому автомобілі. Окрім того, у судовому засіданні вказаний працівник може бути допитаний у якості свідка, але письмове його пояснення не є тотожним його допиту у суді.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації безпосередньо встановленого відповідачем порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП є не доведеним.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ 602241 від 16 вересня 2018 року слід скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 8200 грн. позивачем надано Акт №1 та 2 виконаних робіт від 24.09.2018 року та 12.12.2018 року як додаток до договору про надання правничої допомоги від 24.09.2018 року, оригінал квитанції до прибуткового касового ордера.

Відповідно до ч. 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6 ст.134 КАС України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому відповідно до ч. 7 ст.134 КАС України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу тільки за відповідним клопотанням іншої сторони.

Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції передбаченим ст..134 КАС України правом не скористалось, відповідне клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявило, в судове засідання явку свого представника не забезпечило.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8200 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 2,5,9,77,139,242,244,245,246,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 602241 від 16.09.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та закрити провадження по справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції витрати на правничу допомогу в розмірі 8200 (вісім тисяч двісті) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Пятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: М.М. Ротар