Справа № 826/10263/16
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в якому просила скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області № 76 від 07 лютого 2014 року та рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №ІІІ-001/2016 від 23 березня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивачем не було допущено порушення правил адвокатської етики, оскільки позивач діяв на підставі договору, і не був зобов'язаний повідомляти адвоката, який діяв на підставі доручення центру безоплатної допомоги.

Також Позивач стверджує, що скаржниками було подано скаргу в інтересах іншого адвоката, а не скаржників.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області від 07 лютого 2014 року № 76.

Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 23 березня 2016 року № ІІІ-001/2016.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Вищою кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Вища кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури зазначає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, прийнято з дотриманням вимог діючого законодавства, тому жодних належних і достатніх підстав для скасування цього рішення немає.

При прийнятті оскаржуваного рішення Вища кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

При цьому, оскаржуване рішення не було спростовано порушення, за вчинення яких до Позивача було застосовано дисциплінарне стягнення регіонального КДКА.

Натомість, твердження Позивача, які покладені в основу заявлених позовних вимог є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не базуються на приписах чинного законодавства України і фактичних обставинах справи, з огляду на це задоволенню не підлягають, виходячи із заявлених предмету та підстав позову.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом на право на заняття адвокатською діяльністю від 30 березня 2006 року № 365, яке видане Херсонською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

07 лютого 2014 року дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області, залишеним без змін рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №ІІІ-001/2016 від 23 березня 2016 року, прийнято рішення про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на три місяці.

Рішення дисциплінарної палати КДКА Миколаївської області від 07 лютого 2014 року № 76 про притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності мотивовано тим, що в діях адвоката мають місце ознаки порушення останньою пунктом 1 статті 23 Правил адвокатської етики, якими передбачено, що до укладення договору з клієнтом адвокат повинен з'ясувати у нього, чи він не зв'язаний чинним договором з іншим адвокатом на виконання тотожного або такого, що частково збігається за обсягом, доручення і якщо клієнт зв'язаний чинним договором з іншим адвокатом на виконання тотожного або такого, що частково збігається за обсягом, доручення та бажає залучити ще одного адвоката.

У випадку згоди на це клієнта, адвокат зобов'язаний одразу після укладення договору про надання правової допомоги проінформувати про це адвоката, який раніше прийняв доручення від клієнта, що нею не здійснено, не дивлячись на те, що вона була проінформована, що для захисту підозрюваного ОСОБА_5 видано доручення адвокату ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи, 08 червня 2013 року слідчим СВ Чаплинського РВ УМВС України в Херсонській області капітаном міліції ОСОБА_7 винесено постанову про залучення до участі у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000308 захисника та доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Херсонській області.

Відповідно до доручення Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Херсонській області 08 червня 2013 року, для здійснення захисту призначено адвоката ОСОБА_8, який 08 червня 2013 року у призначений час приїхав до СВ Чаплинського РВ УМВС України в Херсонській області і приймав участь у слідчих діях в якості захисника ОСОБА_5

У заяві від 08 червня 2013 року на ім'я слідчого СУ УМВС України в Херсонській області капітана міліції Радченко С.П., ОСОБА_5 зазначив, що бажає, щоб 08 червня 2013 року допит та слідчий експеримент проводилися за участю його захисника ОСОБА_2

Постановою слідчого СУ УМВС України в Херсонській області капітана міліції Радченко С.Н. залучено адвоката ОСОБА_2 для проведення 08 червня 2013 року окремих процесуальних дій у кримінальному проваджені № 000308, а саме допиту у якості підозрюваного та слідчого експерименту за участю ОСОБА_5

Із протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 08 червня 2013 року, який розпочато о 20 год., 36 хв., за участю захисника ОСОБА_2, підозрюваний ОСОБА_5 зізнався у скоєні злочину та виявив бажання показати місце скоєння злочину.

При цьому, в матеріалах справи наявна копія договору про надання правової допомоги № 9 від 08 червня 2013 року, за змістом пункту 4 якого ОСОБА_11 погодився, що позиція захисника в справі визначається лише самим адвокатом залежно від обставин кримінального провадження. (а.с.14, т.2).

Задовольняючий даний адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, в даному випадку відсутні будь - які докази обізнаності Позивача щодо обсягу повноважень, делегованих адвокату за дорученням центру, та докази наявності волі клієнта щодо повідомлення.

Натомість, відсутність визначення граничного терміну, протягом якого Позивач мав повідомити іншого адвоката, в чинних на момент укладення договору Правилах адвокатської етики, на думку суду, не дозволяє дійти висновку про порушення таких вимог Позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за приписами статті 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов'язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов'язків адвоката, передбачених законом.

Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.

Частиною 1 статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

При цьому, положеннями статті 37 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката

За приписами частини 1 статті 41 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.

Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.

При цьому, адвокат чи особа, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, має право оскаржити рішення у дисциплінарній справі протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду. Оскарження рішення не зупиняє його дії (частина 1 статті 42 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, для встановлення порушення Правил адвокатської етики комісія має встановити невідповідність дій адвоката певним формально визначеним та затвердженим вимогам, якими визначено які саме діяння можуть бути визначені як порушення правил.

За положеннями статті 23 Правил адвокатської етики, які затверджені установчим з'їздом адвокатів України 17.11.2012 року (які були чинні на момент вищезазначених подій), до укладення договору з клієнтом адвокат (особа, уповноважена на підписання договору про надання правової допомоги від імені адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання) повинен з'ясувати у нього, чи він не зв'язаний чинним договором з іншим адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням) на виконання тотожного або такого, що частково збігається за обсягом, доручення.

Якщо клієнт зв'язаний чинним договором з іншим адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням) на виконання тотожного або такого, що частково збігається за обсягом, доручення та бажає залучити ще одного адвоката (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання), адвокат (особа, уповноважена на підписання договору про надання правової допомоги від імені адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання), у випадку згоди на це клієнта, зобов'язаний одразу після укладення договору про надання правової допомоги проінформувати про це адвоката (адвокатським бюро, адвокатське об'єднання), який раніше прийняв доручення від клієнта (ч. 2 ст. 23 Правил адвокатської етики).

Неприпустимо прямо або опосередковано схиляти клієнта до зміни адвоката (адвокатського бюро, адвокатського об'єднання), якщо немає об'єктивних підстав вважати, що подальше надання правової допомоги клієнту іншим адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням) може завдати шкоди його інтересам (частина 3 статті 23 Правил адвокатської етики).

Доручення центру правової допомоги, на підставі якого діяв адвокат, в розумінні Правил адвокатської етики, є тотожним договору, який наявний у позивача.

Між тим, неповідомлення іншого адвоката, який раніше прийняв доручення від клієнта, є порушенням етики по відношенню до колеги - адвоката, і саме з цієї позиції мають оцінюватися наслідки такого порушення.

Наявність обов'язку, встановленого статтею 23 вищезазначених Правил, обумовлена: по-перше виконанням тотожного, або такого, що частково збігається за обсягом доручення, тобто співпадінням дій, які належить виконати адвокату, який вступає у справу та укладає договір з діями, на які отримав доручення інший адвокат; по - друге, згодою на це клієнта, тобто висловленням клієнтом певної суб'єктивної волі щодо повідомлення іншого адвоката; по - третє , повідомлення, за наявності збігу двох вище перелічених умов, має бути здійснено після укладання договору, однак така вимога не конкретизована граничним часом, до якого має бути здійснено таке повідомлення.

Тобто, для можливості притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 23 Правил адвокатської етики, необхідна наявність всіх трьох вищевикладених елементів, а враховуючи те, що одна з вимог не є конкретизованою, визначити наявність чи відсутність у діях адвоката складу дисциплінарного проступку є неможливим.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що в даному випадку відсутні будь - які докази обізнаності Позивача щодо обсягу повноважень, делегованих адвокату за дорученням центру, та докази наявності волі клієнта щодо повідомлення.

Відсутність визначення граничного терміну, протягом якого Позивач мав повідомити іншого адвоката, в чинних на момент укладення договору Правилах адвокатської етики, на думку колегії суддів, не дозволяє дійти висновку про порушення таких вимог Позивачем.

При цьому, відповідно до пункту 4 статті 47 Правил адвокатської етики адвокат не повинен приймати доручення на ведення справи клієнта, направленого йому особами, що здійснюють досудове розслідування по цій справі.

Позивач діяла на підставі договору з клієнтом, у зв'язку з чим суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про безпідставність звинувачення Позивача в прийнятті доручення від органу досудового слідства, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, як стверджує Позивач, до неї зателефонував співробітник правоохоронного органу, повідомивши про бажання клієнта укласти з нею договір.

Проте, Відповідачами не було надано будь - яких доказів на спростування даних тверджень Позивача. Щодо посилання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на те, що Позивачем не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів протиправності оскаржуваного рішення в обґрунтування своїх позовних вимог, колегія судді зазначає таке.

Правом вирішення питання належності та допустимості доказів наділений суд, у відповідності до 90 КАС України.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, доказами протиправності рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є те, що адвокат був притягнений до дисциплінарної відповідальності за дії, які не становлять складу дисциплінарного проступку, що порушує право адвоката на здійснення своєї професійної діяльності.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 11.12.2018 року.