Справа № 826/7195/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 листопада 2018 року № 826/7195/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Васильченко І.П., при секретарі судових засідань Ксендзов А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислюваний центр»
до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.01.2018 р. №2
за участі представників сторін:

від позивача: Яковлєва Т.А., Бабенко С.М., Науменко С.В.,

від відповідача: Зайцева О.В.

На підставі ч. 1 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 20 листопада 2018 року проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі-позивач, КП «ГІОЦ») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26 січня 2018 року №2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.06.2018 року відкрито провадження по адміністративній справі та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваним повідомленням-рішенням відповідачем було безпідставно збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 6 769 110,00 грн., в тому числі 5 697 133,00 грн. за податковими зобов'язаннями та 1 071 977,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Так, позивач вважає необґрунтованим висновок, покладений в основу оскаржуваного рішення, про те, що ним занижено суму доходу у зв'язку з невключенням до нього отриманих від банківський установ відсотків за користування грошовими коштами. На думку позивача, зазначені в акті перевірки відсотки не є прибутком позивача, оскільки вказані грошові кошти надходили від замовників на розподільчий рахунок позивача та в подальшому були перераховані банкам за надані банківські послуги.

Відтак, твердження податкового органу про отримання прибутку, позивач вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на юридичних фактах.

З урахуванням вищевказаного, КП «ГІОЦ» вважає оскаржувані податкові повідомлення - рішення протиправними та просить їх скасувати.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, встановлені в акті перевірки. Відповідач зазначав, що перевіркою встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток. Вказані порушення виникли у результаті невключення до сум доходу отриманих на розподільчий рахунок позивача від банківських установ відсотків за користування коштами на загальну суму 31 650 738 грн. У зв'язку із чим були винесено оскаржуване податкове повідомлення - рішення, яке відповідач вважає прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства України.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, суд встановив наступне.

Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» () податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, валютного - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 по 30.06.2017.

За результатами перевірки складено акт від 15.12.2017 №536/26-15-14-02-04/04013755 (далі -акт перевірки), яким серед інших встановлено і порушення:

- п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 5 697 133,00 грн., у тому числі: за 2015 рік на суму 1 409 226 грн., за 2016 рік на суму 3 043 880 грн, за І півріччя 2017 року на суму 1 244 027 гривень;

Зважаючи на висновки Акту перевірки, 15.12.2017 р. відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №2 від 26 січня 2018 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 5 697 133, 00 грн. та застосовано 1 071 977 грн. штрафної (фінансової) санкції.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Приписами п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, Комунальне підприємство ГІОЦ КП ГІОЦ здійснює господарську діяльність відповідно Статуту КП ГІОЦ, затвердженим розпорядженням Представника Президента України у м. Києві від 21.07.1992 №678 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.02.2012 №204, яким встановлено, що предметом діяльності підприємства, крім іншого, є:

- створення та впровадження програмного забезпечення для підприємств, установ та організацій різних галузей та всіх форм власності;

- надання послуг з обробки даних;

- надання та інформаційно-технологічне супроводження систем і задач автоматизованої обробки інформації в міському господарстві;

- виконання функцій інформаційно-розрахункового центру;

- виготовлення та друк рахунків на сплату платежів.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги» від 27 січня 1997 року № 80 та розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги» від 15 квітня 1997 року № 478 з метою прискорення надходження платежів населення на рахунки підприємств-постачальників комунальних послуг, КП ГІОЦ доручено:

- забезпечувати щоденне розщеплення платежів за житлово-комунальні послуги від населення та перерахування розподілених сум на розрахункові рахунки підприємств- постачальників житлово-комунальних послуг;

- надавати житлово-експлуатаційним організаціям та підприємствам- постачальникам житлово-комунальних послуг щоденну зведену інформацію про сплату платежів населенням по кожному особистому рахунку;

- створити загальноміський центр збору первинних платіжних документів по сплаті платежів за житлово-комунальні послуги, які надходять від населення через банки, що забезпечують прийом платежів.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1029 від 25 липня 2008 року «Про удосконалення і впорядкування системи розрахунків за житлово-комунальні та інші послуги», визнано за доцільне створення Єдиного інформаційно-розрахункового центру на базі КП ГІОЦ, та доручено КП ГІОЦ:

- автоматизацію технологічного процесу нарахування платежів за житлово- комунальні послуги;

- розщеплення та облік оплат за житлово-комунальні послуги;

- формування та друк "Рахунка на сплату житлово-комунальних послуг", який узагальнює нарахування виконавців та виробників послуг з врахуванням існуючих пільг, субсидій та компенсацій;

- організацію доставки до житлових організацій м. Києва єдиних платіжних документів на сплату за житлово-комунальні послуги;

- підтримку та супроводження програмно-апаратного комплексу з нарахування платежів та обліку сплати за житлово-комунальні та інші послуги;

- ведення баз даних: житлового фонду, мешканців м. Києва, пільгових категорій громадян, громадян, що отримують субсидії та компенсації, обсягу житлово-комунальних послуг та нарахувань і сплати за житлово-комунальні послуги;

- інформаційний обмін та взаємодію з учасниками розрахунків: виконавцями та виробниками житлово-комунальних послуг, відділами соціального захисту населення, паспортними столами та ін.;

- інформаційну взаємодію з банками-агентами та іншими організаціями, що приймають платежі від населення, з державними адміністраціями міста та районів, з підприємствами житлово-комунального господарства, з населенням міста.

Виконання вище вказаних розпоряджень КМДА, КП ГІОЦ реалізує шляхом укладання цивільно-правових угод з виконавцями та виробниками житлово-комунальних послуг, банківськими та фінансовими установами, які здійснюють приймання платежів населення (споживачів) за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до матеріалів справи, між КП ГІОЦ (виконавець) та теплопостачальними організаціями (замовники) були укладені такі договори про надання послуг:

- з ТОВ «Єврореконструкція» від 10.04.2014 №3561, від 28.04.2015 №3561-15, від 10.02.2016 №3561-16, ;

- з ПАТ «Київенерго» від 18.08.2014 №3565, від 15.07.2015 №330/51-15;

- з ТОВ «Теплопостачсервіс» від 01.10.2014 №3609;

- з ТОВ «Київцентртепло» від 04.12.2014 №3644;

- з ДП «Групова котельня УМТ та ГЗ ГУ МВС України у Київській області» від 27.01.2015 №3665;

- з КП «Житло-сервіс» від 19.11.2014 №3625;

- з ТОВ «Перший український експертний центр» від 19.11.2014 №3626;

- з КП «Спецжитлофонд» від 29.01.2015 №3668.

Відповідно до умов вказаних договорів та додаткових угод до них, для забезпечення здійснення виконавцем розрахунків з банківськими та фінансовими установами за надані ними послуги з приймання та перерахування платежів споживачів сторони погодили, що розрахунок буде проводитися шляхом перерахування замовником коштів на розподільчий рахунок виконавця. Виконавець в подальшому перераховує вказані кошти на рахунки банківських та фінансових установ за наданими ними послуги, згідно укладених договорів.

Відповідно до матеріалів справи, між КП ГІОЦ та банківськими та фінансовими установами було укладено договори:

- з КМД УДППЗ «Укрпошта» від 14.11.2014 №50-1523;

- з АТ «Ощадбанк» від 27.09.2013 №325/3472, від 13.11.2014 №364, №365, №366, №367, №368, №369, від 10.12.2014 №375, від 10.02.2015 №380, №381, від 20.11.2014 №371, №372, №373, №374.

- з ПАТ «Банк «Кліринговий дім» від 20.11.2014 №3629;

- з ПАТ «Промислово-фінансовий банк» від 19.11.2014 №3628;

- з ПАТ КБ «Приватбанк» від 18.11.2014 №3624;

- з ПАТ «ТАСКОМБАНК» від 01.12.2015 №36/2015;

- з ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» від 06.11.2014 №3610;

- з ПАТ «ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» від 31.10.2014 №3605;

- з ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 19.11.2014 №3611;

- з ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 21.11.2014 №3630;

- з ПАТ «Комерційний індустріальний банк» від 24.11.2014 №3631;

- з ПАТ «Банк Фамільний» від 21.11.2014 №3632;

- з ПАТ «БМ Банк» від 26.11.2014 №3635;

- з ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» від 24.12.2014;

- з ТОВ «Фінтеко» від 27.11.2014 №3641;

- з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» від 01.12.2014 №3648/854 РF01-2014г.;

- з ПАТ «Український банк реконструкції та розвитку» від 15.12.2014 №3650;

- з ПАТ «Діамантбанк» від 14.04.2015 №3703;

- з ПАТ «Комерційний інвестиційний банк» від 18.05.2015 №3714;

- з ПАТ «Мегабанк» від 10.06.2015 №3724;

- з ТОВ «ФК «ОМП-2013» від 04.08.2015 №3739;

- з ПАТ «КБ «АКОРДБАК» від 07.09.2015 №3749;

- з ПАТ «Кристалбанк» від 29.10.2015 №3789;

- з ПАТ «ПУМБ» від 26.10.2015 №РН-10766-0206-02.

- з ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» від 31.05.2014 №627-14.

Відповідно до умов вказаних договорів та додаткових угод до них після надходження від теплопостачальних організацій на розподільчий рахунок КП ГІОЦ коштів для забезпечення здійснення розрахунків з банком/фінансовою компанією за надані споживачам послуги з приймання та перерахування платежів, що підтверджені реєстрами, КП ГІОЦ до 20 числа кожного місяця наступним за звітним місяцем, перераховує на поточний рахунок банку/фінансової компанії вартість послуг банку/фінансової компанії за звітний календарний місяць у розмірі, передбаченому договором.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що кошти з призначенням платежу «відсотки банку», які надійшли на розподільчий рахунок позивача в подальшому були перераховані банку/фінансовій компанії як винагорода згідно умов вищевказаних договорів, що підтверджуються наданими первинними документами та банківськими виписками.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

З положень Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою НБУ від 17.06.2004 № 280, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за № 919/9518 (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що розподільчий рахунок є балансовим банківським рахунком IV порядку рахунків класу 2 «Розподільні рахунки суб'єктів господарювання» (2603).

Цей рахунок відкривається персонально кожному клієнтові та застосовується для обліку коштів, що підлягають розподілу або додатковому контролю; розподільчий рахунок є транзитним та використовується банком для обліку платежів на якийсь час до перерахування їх за призначенням згідно з нормативно-правовими актами або договорами (п.4 вказаної вище Інструкції).

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999р. №291, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України від 21.12.1999p. за №893/4186 (надалі - Інструкція №291), облік наявності та грошових коштів в національній валюті, що знаходяться на рахунках в ведеться на рахунку 311 «Поточні рахунки в національній валюті». За дебетом цього рахунку відображається надходження грошових їв, за кредитом - їх використання.

Відповідно до Інструкції №291 узагальнення інформації про зобов'язання, які будуть погашені у звичайному ході операційного циклу підприємства проводяться на рахунках класу 6 «Поточні зобов'язання». Зокрема, на рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» ведеться облік операцій, з різними організаціями за операціями некомерційного перу та іншими будь-якими операціями.

Облік заборгованості КП ГІОЦ перед банківськими та фінансовими установами за даними проплатами ведеться на рахунку 685 "Розрахунки з іншими кредиторами".

Згідно п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02 12.2010 p. № 2755-VI, об'єктом оподаткування податком на прибуток є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначені в Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженому наказом Міністерства фінансів України №290 від 29.11.1999р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 14.12.1999р. за №860/415 (надалі - П(С)БО 15).

Згідно п. 5 П(С)БО 15, дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п. 6.6 П(С)БО 15, не визнаються доходами в тому числі надходження, що належать іншим особам.

Таким чином, оскільки кошти на загальну суму 31 650 738 грн., що надійшли на розподільчий рахунок КП ГІОЦ, як оплата винагороди банків та фінансових установ за визначеними договорами, є коштами даних банківських/фінансових установ та були перераховані КП ГІОЦ цим банківським/фінансовим установам.

Позивачем були надані всі належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що рух коштів на розподільчому рахунку позивача не доходом та не зумовив зростання власного капіталу підприємства. До того ж, податковим органом в акті не було наведено жодних фактів, які свідчать про неправильність та невідповідність вказаних первинних документів фактичним обставинам укладених правочинів. Також, в акті перевірки не конкретизовано первинних документів, на підставі яких позивачем вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» ЄСПЛ визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

За обставин справи, відповідачем не наведено ґрунтованих доводів проти адміністративного позову та не доведено правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (02192, м. Київ, вул. Космічна, 12-А, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 26 січня 2018 року №2.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко

Повний текс рішення складено та підписано 11.12.2018 р.