Справа № 1140/2596/18
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/2596/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (письмового провадження) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 11.09.2018 р. №.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, та за відсутності достатніх підстав для його прийняття, оскільки, відповідно до платіжного доручення № 172 від 17.08.2018 та виписки по рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", позивач здійснив перерахування суми єдиного податку 17.08.2018, тобто за три дні до закінчення граничного строку для перерахування податку до бюджету. Тому, позивач стверджував, що незважаючи на перерахування банком суми податку до державного бюджету 20.08.2018 р., є усі правові підстави вважати, що позивач в повній мірі виконав обов'язок щодо сплати єдиного податку за другий квартал 2018 року саме 17.08.2018р..

Згідно наданого до суду відзиву на позов, відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність та обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (а.с.16-17). Зазначав, що нормами Податкового кодексу України не передбачено перенесення термінів сплати податків і зборів, якщо останній день сплати податкового зобов'язання припадає на вихідний день. Тому, на думку відповідача, якщо останній день сплати податкового зобов'язання припадає на вихідний день, то його необхідно сплатити напередодні встановленого граничного терміну, що свідчить про несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов'язання з єдиного податку.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.20).

Враховуючи викладене, а також з урахуванням приписів ч.9 ст.205 КАС України, суд визнав за можливе здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2018 позивачем подано до Головного управління ДФС у Кіровоградській області податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи за півріччя 2018 року, якою визначено податкове зобов'язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 26232,39 грн. (а.с.10).

11.09.2018 головним державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб Кропивницького управління Головного управління ДФС у Кіровоградській області, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, та у порядку статті 76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати позивачем до бюджету єдиного податку з фізичних осіб, за результатами якої складено акт №332/5204/НОМЕР_1 (а.с.31-32).

Згідно даного акту перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, а саме порушення термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 26232,38 грн., терміном сплати до 19.08.2018, а фактично сплачено 20.08.2018.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.09.2018 р. №, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 2623,24 грн. (а.с.7).

Не погодившись з таким рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.пп.19-1.1.1, 19-1.1.2, п.19.1 ст.19-1 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов'язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

У відповідності до статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Строк сплати податку та збору обчислюється роками, кварталами, місяцями, декадами, тижнями, днями або вказівкою на подію, що повинна настати або відбутися.

Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.296.3 ст.296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Відповідно до пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що граничним строком подання позивачем декларації з єдиного податку за другий квартал 2018 року було 09 серпня 2018 року.

Відповідно до платіжного доручення №172 від 17.08.2018 та виписки по рахунку НОМЕР_2 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", датою операції щодо здійснення позивачем перерахування суми єдиного податку з фізичних осіб у сумі 26232,38 грн. є 20.08.2018 (а.с.8, 9).

Згідно п.57.1 ст.57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.295.3 ст.295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Таким чином, згідно наведених норм, останнім днем сплати позивачем податкового зобов'язання зі сплати єдиного податку з фізичних осіб у сумі 26232,38 грн., є 19.08.2018 (неділя).

Положення п.57.1 ст.57, п.295.3 ст.295 ПК України не містять застережень щодо порядку сплати податку у випадку, якщо останній день строку його сплати припадає на вихідний або святковий день.

Натомість, таке правило передбачено для податкових декларацій, зокрема згідно з пунктом 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Як визначено у статті 5 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS №76) від 16 травня 1972 року, підписаною державами - членами Ради Європи, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо dies ad quem (для цілей цієї Конвенції термін dies ad quem означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк подовжується на перший робочий день, який настає після них.

У відповідності до частини 1 статті 15 Закону України "Про міжнародні договори України" від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України підлягають сумлінному дотриманню Україною відповідно до норм міжнародного права.

За змістом пункту 3.2 статті 3 ПК України якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

При цьому, пунктом 56.21 статті 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. Таке застосування норм податкового законодавства відповідає й основним засадам податкового права, проголошеним у статті 4 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 у справі №820/1867/17 (адміністративне провадження №К/9901/2067/18).

Враховуючи наведене, за встановлених судом обставин про здійснення банком платника-позивача операції щодо перерахування суми єдиного податку з фізичних осіб у сумі 26232,38 грн., яку сплачено позивачем, у перший робочий день після вихідного - 20.08.2018, суд погоджується з позицією позивача щодо недопущення ним порушення правил сплати (перерахування) єдиного податку з фізичних осіб та відсутність підстав для притягнення останнього до відповідної відповідальності за це.

Доводи ж податкового органу наведеного не спростовують, позаяк ґрунтуються на найменш сприятливому для платника податків тлумаченню податкового законодавства.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у ході розгляду справи відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору у сумі 704,80 грн. (а.с.2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (25006, м .Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 11.09.2018 №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати на оплату судового збору в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина