Справа № 440/4060/18
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/4060/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Удовіченка С.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Вязун К.Ю.

представника позивача - Лисенка М.С.,

представника відповідача - Шимки М.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2018 року Державне підприємство "Агентство місцевих доріг Полтавської області" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 19 жовтня 2018 року № 270 про відмову у включенні Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" до Реєстру неприбуткових установ та організацій;

- зобов'язання включити Державне підприємство "Агентство місцевих доріг Полтавської області" до Реєстру неприбуткових установ та організацій відповідно до Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року № 440.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що Державною податковою інспекцією у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області протиправно відмовлено у включенні Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" до Реєстру неприбуткових установ та організацій, оскільки наявні усі необхідні та достатні підстави для такого включення.

06 грудня 2018 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, у якому відповідач наполягав на правомірності відмови у включенні до Реєстру неприбуткових установ та організацій. Зазначив, що перетворення бюджетної установи (організації), що займається некомерційною господарською діяльністю, в державне підприємство з отриманням в подальшому статусу неприбуткового, може бути з метою уникнення контролю за використанням бюджетних коштів, дотримання бюджетного та іншого законодавства щодо діяльності бюджетних установ (а.с. 53-55).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що Державне підприємство "Агентство місцевих доріг Полтавської області" створене відповідно до розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 02 березня 2018 року № 155, підприємство є юридичною особою публічного права (пункт 1.1. Статуту позивача).

Згідно пункту 1.7 Статуту Державне підприємство "Агентство місцевих доріг Полтавської області" є неприбутковою організацією (а.с. 14-23).

19 жовтня 2018 року позивачем подано до Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області реєстраційну заяву форми 1-РН та копії установчих документів для включення до Реєстру неприбуткових установ та організацій відповідно до пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України (а.с. 32)

Рішенням від 19 жовтня 2018 року № 270 відповідач відмовив позивачу у включенні до Реєстру неприбуткових установ та організацій (а.с. 33).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно підпункту 14.1.121 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України неприбуткові підприємства, установи та організації - це неприбуткові підприємства, установи та організації, які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 133.4 статті 133 ПК України.

Пунктами 6, 7 Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року №440, встановлено, що контролюючий орган здійснює включення неприбуткової організації до Реєстру на підставі поданих документів в разі, коли організація відповідає вимогам, встановленим підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК України.

Так, підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України встановлено, що неприбутковим підприємством, установою та організацією є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам:

утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації;

установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту;

установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об'єднання та асоціації об'єднань співвласників багатоквартирних будинків;

внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

З матеріалів справи встановлено, що підставою прийняття спірного рішення про відмову у включенні позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій є невідповідність його організаційно-правової форми, а також закріплення за підприємством державного майна на праві господарського відання.

Згідно із затвердженим у встановленому законом порядку розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 09 жовтня 2018 року № 874 Статутом Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" позивач є юридичною особою публічного права (пункт 1.1) та неприбутковою організацією (пункт 1.7). Підприємство є одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток та утримання мережі автомобільних доріг загального користування місцевого значення Полтавської області (пункт 1.9). Основною метою діяльності підприємства є утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, здійснення функцій замовника та технічного нагляду (при потребі з економічним супроводом) з будівництва, реконструкції, ремонтів доріг (пункт 2.1). Предметом діяльності підприємства є, зокрема, організація акумулювання коштів фінансування дорожнього господарства; надання пропозицій головному розпоряднику коштів щодо включення до переліку об'єктів, що фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України, проектів з будівництва, реконструкції, капітального та поточного середнього ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення; упровадження заходів з організації будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення відповідно до державних будівельних норм, стандартів та переліків об'єктів, а також відповідних інженерних комунікацій і споруд; залучення на договірних засадах підприємств, установ, організацій всіх форм власності для виконання функцій з технічного нагляду або інших функцій, виконання яких є необхідним для реалізації статутних цілей та завдань підприємства; визначення, у межах повноважень, напрямів використання коштів, що надходять на розвиток мережі і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, за погодженням з головним розпорядником бюджетних коштів; розробка і здійснення у взаємодії з іншими органами, установами та організаціями заходів з питань безпечної експлуатації автомобільних доріг; організація і проведення тендерів та розміщення замовлень на виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення відповідно до законодавчих та нормативно-правових актів з цих питань; внесення пропозицій щодо реалізації технічної політики з упровадження прогресивних проектних рішень, сучасних матеріалів та новітніх технологій; забезпечення приймання та контролю якості виконаних робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення згідно зі встановленими нормативами; облік на регіональному рівні автомобільних доріг загального користування місцевого значення, інженерних комунікацій і споруд; участь у підготовці пропозицій щодо визначення об'єктів концесії на будівництво та експлуатацію автомобільних доріг загального користування місцевого значення; упровадження заходів щодо організації охорони автомобільних доріг місцевого значення відповідно до вимог чинного законодавства; забезпечення функціонування автоматизованих систем управління, зв'язку, інформаційного забезпечення на автомобільних дорогах загального користування місцевого значення в області; організація необхідних заходів у разі стихійного лиха в регіоні; проведення мобілізаційної підготовки доріг; надання статистичної та іншої звітності відповідним уповноваженим органам; взаємодія з органами місцевого самоврядування у вирішенні питань, пов'язаних з функціонуванням та розвитком автомобільних доріг у регіоні; виконання функцій балансоутримувача автомобільних доріг загального користування місцевого значення у випадках та порядку, передбачених законодавством; виконання функцій замовника розпорядників коштів нижчого рівня субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах; здійснення іншої діяльності, не забороненої законодавством (пункт 2.2). Підприємство утримується у межах фінансового плану за рахунок: коштів, передбачених у вартості будівництва та ремонту автомобільних доріг, виходячи із законодавчо встановлених нормативів на утримання підприємства; коштів, передбачених у вартості експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення згідно із розрахунками за Методикою, затвердженою Державним агентством автомобільних доріг України (пункт 1.10). Джерелами формування майна Підприємства є: майно, передане йому Засновником; інше майно, набуте на підставах, не заборонених законодавством. Підприємство для виконання своїх функцій має право управляти державним майном (пункти 3.3, 4.1.1). Доходи (прибутки) підприємства використовуються виключно для фінансування видатків на утримання та розвиток підприємства, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямків діяльності, визначених у Статуті. Отримані доходи (прибутки) або їх частини не можуть бути розподілені серед засновників (учасників, членів), працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб (пункт 1.8). У разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення) активи передаються одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або зараховуються до доходу бюджету (пункт 6.3).

Отже, зміст пунктів статуту Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" відповідає критеріям визначення неприбуткових підприємств, встановленим абзацами 3-4 підпункту 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, для отримання статусу неприбутковості.

Згідно підпункту 133.4.6 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України до неприбуткових організацій, що відповідають вимогам цього пункту і не є платниками податку, зокрема, можуть бути віднесені інші юридичні особи, діяльність яких відповідає вимогам цього пункту.

Враховуючи викладене, Податковий кодекс України не містить застережень щодо організаційно-правової форми та видів діяльності, які може здійснювати неприбуткова організація як критерій отримання статусу неприбутковості, а тому позивач у організаційно-правовій формі "державне підприємство", при дотриманні вимог щодо змісту установчих документів, має право на отримання відповідного податкового статусу.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності відмови відповідача у включенні Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" до Реєстру неприбуткових установ та організацій з підстав невідповідності організаційно-правової форми підприємства.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що Державне підприємство "Агентство місцевих доріг Полтавської області" не є неприбутковим підприємством у розумінні підпункту 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, оскільки майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання, а тому підприємство не відповідає вимогам некомерційної господарської діяльності у розумінні приписів Господарського кодексу України , з наступних підстав.

Відповідно до статті 52 Господарського кодексу України некомерційне господарювання - це самостійна систематична господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання, спрямована на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

В той час, за приписами підпункту 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що за визначенням Податкового кодексу України неприбуткова організація може отримувати прибутки, які використовуються виключно на певні цілі, визначені законом, при цьому Господарським судом України некомерційне господарювання визначено як таке, що не має на меті одержання прибутку.

Частина перша статті 62 Господарського кодексу України визначає підприємство як самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Частиною другої зазначеної норми передбачено, що підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

За змістом статті 73 Господарського кодексу України, державне унітарне підприємство утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління. Державні унітарні підприємства діють як державні комерційні підприємства або казенні підприємства.

Статтею 74 Господарського кодексу України встановлено, що державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу. Майно державного комерційного підприємства закріплюється за ним на праві господарського відання чи оперативного управління.

Згідно статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб'єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Пунктом 3.1 статті 3 Податкового кодексу України передбачено, що податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, Податковий кодекс є спеціальним законодавчим актом у сфері правовідносин, що виникають з питань оподаткування.

Статтею 5 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Включення позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій є відносинами з питань оподаткування, а тому до них застосовуються поняття, терміни, правила та положення Податкового кодексу України.

Таким чином, при вирішенні питання щодо включення позивача до вказаного Реєстру, застосовується критерій визначення неприбуткового підприємства, встановлений пунктом 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, а не положення Господарського кодексу України.

При цьому, слід зауважити, що чинним законодавством України не врегульовано порядок утворення, реєстрації та діяльності неприбуткових державних підприємств.

Статутом позивача підтверджено дотримання критеріїв визначення неприбуткового підприємства, встановленого пунктом 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, а саме, орган управління відніс основну діяльність до неприбуткової, Статут містить заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов'язаних з ними осіб, Статутом визначено, що доходи (прибутки) підприємства використовуються виключно для фінансування видатків на утримання та розвиток підприємства, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямків діяльності, визначених у Статуті, а також передбачено передачу активів підприємства під час припинення в результаті реорганізації (злиття, поділу, приєднання або перетворення) або ліквідації одній чи кільком неприбутковим організаціям відповідного виду або ж зарахування таких в дохід бюджету.

Отже, висновки податкового органу про відмову у включенні позивача до Реєстру неприбуткових установ та організацій не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на лист Міністерства фінансів України від 12 липня 2016 року № 2049/4/99-99-12-03-06-13, оскільки зазначений лист не є нормативно-правовим актом, за своєю природою він має інформаційний, роз'яснювальний та рекомендаційний характер і не встановлює нових правових норм.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість, відповідач на вимогу суду не надав належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів обґрунтованості та правомірності спірного рішення від 19 жовтня 2018 року № 270 про відмову у включенні Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства "Агенство місцевих доріг Полтавської області" (; юридична адреса: вул. Зигіна, 1, м.Полтава, 36014) до Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (; юридична адреса: вул. Європейська, 155, м.Полтава, 36008) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (,; юридична адреса: вул. Європейська, 155, м.Полтава, 36008) від 19 жовтня 2018 року №270 про відмову у включенні Державного підприємства "Агентство місцевих доріг Полтавської області" (; юридична адреса: вул. Зигіна, 1, м.Полтава, 36014) до Реєстру неприбуткових установ та організацій;

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (,; юридична адреса: вул. Європейська, 155, м.Полтава, 36008) включити Державне підприємство "Агентство місцевих доріг Полтавської області" (; юридична адреса: вул. Зигіна, 1, м.Полтава, 36014) до Реєстру неприбуткових установ та організацій відповідно до Порядку ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2016 року № 440.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (; юридична адреса: вул. Європейська, 155, м.Полтава, 36008) на користь Державного підприємства "Агенство місцевих доріг Полтавської області" (; юридична адреса: вул. Зигіна, 1, м.Полтава, 36014) судові витрати у розмірі 3524 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються у відповідності до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року).

Повне рішення виготовлено 18 грудня 2018 року.

Суддя С.О. Удовіченко