Справа № 807/32/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/518/18, № 857/519/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сапіги В.П. у справі № 807/32/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії внутрішніх справ про визнання бездіяльності відповідачів щодо нездійснення доплати у формі надбавки посадового окладу за знання та використання в роботі іноземної мови, стягнення доплати у формі надбавки посадового окладу за знання та використання в роботі іноземної мови, грошової компенсації у формі середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, накладення на посадових осіб відповідача адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року закрито провадження у справі № 807/32/18 в частині позовних вимог про зобов'язання накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.212 КУпАП, на посадових осіб відповідачів та стягнення зазначених штрафів на користь позивача як компенсації за моральну шкоду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Національної академія внутрішніх справ про визнання бездіяльності відповідачів щодо нездійснення доплати у формі надбавки посадового окладу за знання та використання в роботі іноземної мови, стягнення доплати у формі надбавки посадового окладу за знання та використання в роботі іноземної мови, грошової компенсації у формі середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати відмовлено.

Не погодившись із прийнятими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за якою ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі № 807/32/18.

17 жовтня 2018 року справу № 807/32/18 разом із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року про закриття провадження в частині позовних вимог та на рішення від 22 червня 2018 року зареєстровано у Восьмому апеляційному адміністративного суду у зв'язку з їх передачею відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України як визначеному частиною шостою статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суду, якому передаються справи Львівського апеляційного адміністративного суду, що ліквідований згідно з Указом Президента України від 29 грудня 2017 року №455/2017 "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах".

За результатами автоматизованого розподілу дану справу передано на розгляд колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду: суддя-доповідач Сапіга В.П., судді Запотічний І.І., Кузьмич С.М.

Ухвалами Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року справу № 807/32/18 прийнято до провадження суду та призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 12 листопада 2018 року о 14:00.

Увалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада розгляд справи № 807/32/18 відкладено на 03 грудня 2018 року

У зв»язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кузьмича С.М. відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2018, проведеного на підставі розпорядження т.в.о керівника апарату суду Пашковського С.М. №839 від 03.12.2018, визначено суддею-доповідачем по вищезазначеній справі Сапіга В.П. та склад колегії суддів Запотічний І.І., Довга О.І.

03 грудня 2018 року у судовому засіданні позивач звернувся із заявою про відвід головуючого судді від розгляду справи № 807/32/18, за наслідками розгляду якої ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сапіги В.П. відмовлено.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року поновлено провадження у справі № 807/32/18, розгляд справи призначено на 13 грудня 2018 року о 10:30.

Водночас ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2018 року постановлено судове засідання у справі, розгляд якої призначено на 13 грудня 2018 року о 10 :30 год провести у режимі відеоконференції.

12 грудня 2018 року позивачем у справі на електронну адресу суду скеровано лист, який зареєстровано за вх.№3530/18 від 12.12.2018, в обґрунтування вимог якого зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось 03.12.2018, ним заявлено відвід головуючому судді, однак не вважає доцільним подавати письмово заяву про відвід. Водночас вказує, що невідповідність мотивувальної та резолютивної частини ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 з питання проведення судового засідання у режимі відеоконференції в частині дати та години судового засідання, на думку заявника, свідчить на упередженість та некомпетентність головуючого судді.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2018 року зупинено провадження у справі №807/32/18 до вирішення питання про відвід головуючого судді Сапіги В.П.

Згідно з ч.8 ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглядаючи питання про відвід головуючого судді у справі №807/32/18, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб'єктивними та об'єктивними критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об'єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Відповідно до вимог ч.7 ст.56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов"язаний, зокрема, своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, а також дотримуватися правил суддівської етики.

Так, серед Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23), які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів, зазначено об"єктивність судді, яка є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів встановлено, що на застосування принципу об"єктивності, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи, зокрема в тому випадку, коли у сторони могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 КАС України. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.40 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Дослідивши наведені позивачем доводи, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, формальними та такими, що не можуть бути прийняті судом до уваги.

Оскільки позивачем не надано жодних доказів про наявність обставин прямої чи опосередкованої заінтересованості головуючого судді в результаті розгляду справи №807/32/18 та наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об'єктивності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передумов для його відведення від розгляду справи.

Також, в силу приписів, визначених ч.4 ст. 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії « та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Таким чином, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Будь-яких інших підстав, передбачених статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б перешкоджали судді-доповідачу Сапізі В.П. брати участь у розгляді цієї справи, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 29, 30, 36, 37, 40, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Сапіги В.П. у справі № 807/32/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик

Ухвала підписана суддями 14.12.2018.