Справа № 756/6090/18
Суддя: Шереметьєва Л. А.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1554/18
В справі № 756/6090/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Солом»янський районний суд м.Києва в складі : головуючого - судді Шереметьєвої Л.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Гетьмана Сергія Івановича, 3-я особа: Департамент патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суддя

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить:

- визнати дії відповідача щодо складання постанови серії ВР №138433 від 01 травня 2018 року протиправними;

- визнати постанову серії ВР №138433 від 01 травня 2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження в справі закрити.

Посилається в позові на те,що 01 травня 2018 року відносно нього відповідачем складена постанова серії ВР № 138433 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 гр.

Відповідно до вказаної постанови він здійснив зупинку транспортного засобу марки «Toyota Corolla», н.з. НОМЕР_1, ближче ніж 30 метрів до зупинки громадського транспорту та при перевірці документів не пред'явив посвідчення відповідної категорії, чим порушив п. п. 2.4 «а» ПДР України.

Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, упереджено, з грубим порушенням вимог розгляду, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що 01 травня 2018 року він клав речі в автомобіль, який знаходився за адресою: м.Київ вул. Ярослава Івашкевича, 2/26, коли до нього підійшов працівник поліції і заявив про те, що він порушив ПДР, а саме: здійснив зупинку ближче ніж за 30 м до зупинки громадського транспорту, і почав вимагати водійське посвідчення.

Він повідомив, що транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Ярослава Івашкевича, 2/26 він не зупиняв, після чого відповідач почав поводитися агресивно і почав вимагати документи для перевірки, на що він йому надав паспорт серії НОМЕР_2.

Зазначеного документа відповідачу було недостатньо, та він почав вимагати посвідчення водія.

Виходячи з того, що він не зупиняв транспортний засіб, заперечив проти вимог відповідача, а тому вважає, що не зобов'язаний виконувати вимоги п. 2.4 «а» ПДР.

В подальшому працівник поліції повідомив, що він має здійснити поверхневу перевірку, на що він надав йому змогу проведення такого огляду, а також в момент візуального огляду речей відповідач почав вимагати водійське посвідчення для ознайомлення.

Після цього інспектор сказав, що в програмі відображаються два посвідчення водія і є підозра, що він користуєтесь двома посвідченнями.

На вимогу надати відомості щодо серії та номерів таких посвідчень відповідач відповів відмовою.

Далі, не склавши протокол затримання, при двох свідках відповідач повідомив, що затримує його для перевірки водійського посвідчення на його дійсність та силою посадив в авто і відвіз на вул. М. Малиновського, 2а.

Знаходячись в кабінеті, відповідач в присутності двох свідків під час повторного візуального огляду належних йому речей вирвав у нього з рук посвідчення водія та повідомив, що зараз буде складена постанова за п. 2.4 «а» ПДР в зв»язку з відмовою пред»явити посвідчення водія.

Незважаючи на відсутність у його діях правопорушення відповідач склав постанову серії ВР № 138433 від 1 травня 2018 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає, що в тексті постанови відсутні будь-які відомості про докази, що підтверджують скоєння ним вказаного порушення, що є обов'язковим у разі оспорювання водієм складу правопорушення і вини.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою судді від 01 жовтня 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ст.ст. 162, 165 КАС України, відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а третій особі - для надання письмових пояснень.

Згідно з відомостями, які містяться в рекомендованому повідомленні про вручення поштових відправлень, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження 19 жовтня 2018 року, а представник третьої особи - 22 жовтня 2018 року.

Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву суду не надав.

Згідно з ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 01 травня 2018 року відповідачем винесено постанову серії ВР № 138433 у справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 01 травня 2018 року позивач в м. Києві по вул. Івашкевича, 2/36, керуючи автомобілем марки «Toyota Corolla», н.з. НОМЕР_1, здійснив зупинку на відстані ближче ніж 30 метрів до зупинки громадського транспорту та при перевірці документів не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 «а» ПДР України.

Диспозиція частини 1 статті 126 КУпАП України передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

В свою чергу порушення правил зупинки транспортних засобів тягнуть за собою відповідальність за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи .

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2)якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається зі змісту постанови підставою для перевірки документів позивача стало те, що його автомобіль було припарковано ближче ніж 30 метрів до зупинки громадського транспорту, що тягне за собою відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Тобто, це давало відповідачу підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки транспортних засобів.

В той же час, посилаючись на порушення позивачем правил зупинки транспортних засобів, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за це порушення, якщо таке мало місце, не виносилася.

В той же час, була винесена постанова за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме: в зв?язку з не пред'явленням позивачем посвідчення водія.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Наявність чи відсутність у водія водійського посвідчення, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не могла бути підставою для зупинки транспортного засобу, в разі його руху, так як не могла бути встановлена поліцейським.

Виходячи з цього, суд вважає, що обставини, визначені законом, які давали поліцейському право вимагати водійське посвідчення, були відсутні.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач, не надавши суду відзив на позовну заяву, заперечень проти вимог позивача та викладених ним обставин, не надав, приведені ним твердження не спростував.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності своїх дій з боку відповідача, приведені в позові обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 1, 126 ч.1, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Гетьмана Сергія Івановича.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 138433 від 01 травня 2018 року, винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Гетьманом Сергієм Івановичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Л.А.Шереметьєва