Справа № 813/1739/18
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокумісто Львів№ 857/1839/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року (суддя - Гавдик З.В., час ухвалення - не вказано, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту - 02.08.2018 року),

в адміністративній справі № 813/1739/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1,

про стягнення податкового боргу,

встановив:

У квітні 2018 року позивач ГУ ДФС у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просив стягнути до місцевого бюджету з відповідача податковий борг в сумі 37638,71 грн..

Відповідач ОСОБА_1 позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Державного бюджету України податковий борг за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування в сумі 37638,71 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції від 30.07.2018 року не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, прийняв рішення з невідповідністю висновків обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачем ГУ ДФС у Львівській області невірно трактовано ст.164.2.17 «д» ПК України, відповідно до якої оподатковується основна сума боргу (кредиту) прощеного кредитором. Тому пеня та нараховані відсотки на прощену частину боргу не є об'єктом оподаткування. Таким чином, прибутком можуть вважатись лише отримані майнові цінності, а саме сума прощеного боргу в розмірі 47332 грн., а нарахований податок має складати 7099,80 грн.. Вважає апелянт, що суд першої інстанції безпідставно не надав жодної правової оцінки наведеним обставинам справи.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить змінити судове рішення першої інстанції від 30.07.2018 р, зменшивши нарахований податковий борг.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 30.07.2018 року.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з'явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області, на підставі акта перевірки №305/17-02/НОМЕР_1 від 23.09.2015 року (а.с. 9), винесено відносно ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року про збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на дохід фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатом річного декларування у розмірі 39828,71 грн., в тому числі 31318,70 грн. за основним платежем та 8509,74 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 8).

19.11.2015 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ ДФС у Львівській області було виставлено ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» № 5561-23, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 18.11.2015 року становить: 37638,71 грн., у тому числі 29128,97 грн. за основними платежами та 8509,74 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (а.с. 15, 16).

Згадані вище податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року та податкова вимога форми «Ф» №5561-23 від 19.11.2015 року ОСОБА_1 в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувались.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та стягнення з відповідача суми податкового боргу, виходячи з наступного.

Згідно п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим же Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний, крім іншого, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим же Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1. статті 54 цього Кодексу передбачено, що платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

З матеріалів справи видно, що станом на 20.02.2018 р. заборгованість відповідача ОСОБА_1 становила 37638,71 грн., що підтверджується довідкою ГУ ДФС у Львівській області (а.с.7).

Судом першої інстанції вірно встановлено та враховано, що дана заборгованість виникла у відповідача по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування, а відповідно до пункту 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Крім цього, суд першої інстанції вірно встановив та врахував, що позивач надіслав на адресу відповідача податкову вимогу № 5561-23 від 19.11.2015, що підтверджується копією квитанції ЛД УДППЗ «Укрпошта», яку відповідач залишив без реагування, а податковий борг за нею не сплатив (а.с. 15, 16).

В такій ситуації, суд першої інстанції сформував обґрунтований висновок про те, що податковим органом правомірно здійснено заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених чинним законодавством.

При цьому, суд апеляційної інстанції не бере до уваги твердження апелянта щодо невірного визначення позивачем суми нарахованого податку, оскільки розмір нарахованого позивачем податкового боргу не є предметом даного спору.

Так, із матеріалів справи видно, та не спростовано апелянтом те, що ОСОБА_1 не оскаржувались у визначеному законом порядку ні податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2015 року, ні податкова вимога форми «Ф» №5561-23 від 19.11.2015 р. щодо визначеного грошового зобов'язання, а тому суми податків нараховані податковим органом є узгодженими.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про безпідставність апеляційних обґрунтувань щодо невірного визначення розміру податкового боргу.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Згідно п.7 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, серед інших, справи, щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року в адміністративній справі №813/1739/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.В. Ільчишин

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови складено 13.12.2018 року