Справа № 2540/2642/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2642/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Мельничука В.П.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, суддя Клопот С.Л., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про зобов'язання в порядку ст.118 ЗК України надати дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Колісніківської сільської ради Ніжинського району у відповідності до графічнних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено що 20.03.2018 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а 21.03.2018 року позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області за наданням дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Колісниківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Головне управління, здійснюючи перевірку відповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, на підставі інформації наданої Міськрайонним управлінням у Ніжинському районі та м. Ніжині Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельних ділянок, прийшло до висновку, що земельні ділянки, з приводу відведення яких звернулися позивачі, включені до земель колективної власності колишнього КСП «Григорівське» згідно Державного акту на право колективної власності на землю, серії НОМЕР_1 від 30.06.1998 року, право колективної власності не припинено.

З цих підстав позивачам у наданні дозволів на розробку проектної документації було відмовлено.

Згідно ст. 15-1 ЗК України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Стаття 80 ЗК України закріплює субєктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є субєктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є субєктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є субєктом права власності на землі державної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України з 01.01.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Стаття 116 Земельного кодексу України визначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок визначено статтею 118 ЗК України. Так, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП «Григорівське» землю було передано у колективну власність громадян - членів КСП.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Положеннями ст. 30 Земельного кодексу України передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв).

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, право колективної власності здійснюють загальні збори співвласників земельних часток (паїв), членів підприємства, збори уповноважених, або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном.

Проте, відповідного рішення щодо долі не розпайованої частини землі не прийнято загальними зборами власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Григорівське» чи зборами уповноважених або створеного ним органу управління, якому передано функції по господарському управлінню колективним майном, а тому землі і надалі породовжують перебувати у спільній частковій власності співвласників - членів КСП «Григорівське».

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених ЗК України.

Підстави набуття державою права власності на землю визначені в ч. 5 ст. 84 ЗК України.

У звязку з чим само по собі трансформування права колективної власності в інші форми власності (зокрема в державну) є неможливим.

Таким чином, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності, надання земельних ділянок із земель колективної власності не входить до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, а тому позивачам було правомірно відмовлено у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Враховуючи вищевикладені доводи та встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Мельничука В.П.

Повний текст виготовлено: 12 грудня 2018 року.