Справа № 754/14629/18
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/593/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13 грудня 2018 року суддя Деснянського районного суду м.Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти (бат. полк №2) Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП, сержанта поліції Кучерука О.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

19.10.2018 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти (бат. полк №2) Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП, сержанта поліції Кучерука О.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 01.10.2018 р. Інспектором 2 р. (бат. Полк №2) Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП, сержантом поліції Кучеруком О.О. було винесено постанову серії НК №683811 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення. Позивач вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена неправомірно,без будь-яких на то правових підстав, з порушенням норм матеріального та процесуального права, містить неправомірні відомості та грубим чином порушує права позивача. Позивачем щодо даної постанови було написано скаргу на ім'я начальника УПП в м.Києві ДПП сержанту поліції Зозулі Ю.Г., однак отримав відхилення скарги. В постанові зазначається, що позивач керуючи транспортним засобом «Шкода Фабія», н.з. НОМЕР_2, 01.10.2018 р. о 03 год. 45 хв. в м.Києві по вул. Волкова, 14 під час зміни напрямку руху, а саме перелаштовувався зі смуги в смугу, не ввімкнув світловий покажчик відповідного напрямку руху чим порушив п.2.1 ПДР. Також при розгляді справи не мав при собі страховий поліс чим порушив п. 9.1 ПДР. На думку позивача зазначені в постанові обставини є повною та грубою фальсифікацією і не відповідають дійсності. Таким чином, позивач вважає, що дана постанова підлягає скасування, оскільки на думку позивача відповідачем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, інспектор УПП вказав невірні данні щодо порушення позивачем ПДР, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, постанова не містить обов'язкових реквізитів яких вимагає ст. 283 КУпАП.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2018 р. позовну заяву залишено без руху. Встановивши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

30.11.2018 року на адресу суду відповідачем було надано відзив на позову заяву, в якому відповідач просив в задоволені позову відмовити, оскільки постанова серії НК № 683811 від 01.10.2018 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена правомірно, оскільки саме відповідач за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю оцінив докази і прийшов до висновку, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, для забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони життя і здоров'я людей, та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», який говорить про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР. Відповідачем було прийнято рішення про зупинення транспортного засобу «Skoda Fabia», н.з НОМЕР_2. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 425 грн. Тому вина позивача на момент прийняття рішення відповідачем була доведена. Таким чином, вважає, що розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

04.12.2018 р. позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що на його думку відзив відповідача на позов, не відповідає обставинам справи. Зазначає, що пояснення відповідача з приводу того, що начебто позивач порушив правила дорожнього руху не увімкнувши поворотник перед перестроюванням не відповідає дійсності. Так зокрема відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту даного правопорушення. Твердження відповідача про те, що начебто позивач при зупинці не пред'явив документи які водій зобов'язаний надати працівнику поліції при зупинці не відповідає дійсності. Крім того, вважає, що твердження відповідача про те, що відповідач має право виносити постанову про притягнення до відповідальності прямо на місці скоєння правопорушення ні яким чином не спростовує законні права особи яка притягується до адміністративної відповідальності передбачені ст. ст. 268, 271 КУпАП та ст. 59 Конституції України. Отже, позивач вважає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не доведено законність та обґрунтованість винесення відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, просив задовольнити позовну заяву повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 683811 від 01.10.2018 р. до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 425,00 грн.

Згідно зазначеної постанови 01.10.2018 р. о 03 год. 45 хв. в м. Києві по вул. Волкова, 14, позивач керуючи транспортним засобом «Skoda Fabia», н.з НОМЕР_2, не подав сигнал світловими покажчиками повороту перед перестроюванням та не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 9.2 (б) та 2.1. (г) ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, другастатті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 10, 11 КУпАП).

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Доказів на підтвердження відомостей, що містяться у постанові, щодо порушення позивачем ПДР, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано.

Належних доказів правомірності свого рішення відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП під час розгляду справи судом, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачами інспекторами не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст.268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, враховуючи матеріали справи, суд доходить до висновку що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП має бути скасована.

Що стосується вимог ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності, то суд зазначає наступне.

Статтею 284 КпАП України передбачено, що постанова про закриття справи приймається за наявності обставин, передбачених ст.247 цього Кодексу.

Однак, дані дії повинні здійснюватися судом, як органом загальної юрисдикції, а не як адміністративним судом, в ході провадження по справі за адміністративним позовом.

Тому, в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 90, 229, 241-246, 262 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора 2 роти (бат. полк №2) Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП, сержанта поліції Кучерука О.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії НК №683811 у справі про адміністративне правопорушення винесену 01.10.2018 р. Інспектором 2 роти (бат. Полк №2) Управління патрульної поліції у м.Києві ДПП, сержантом поліції Кучеруком О.О. про притягнення ОСОБА_1 (І.П.Н. НОМЕР_1) до адміністративної відповідальності та застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення визнати неправомірною та скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1, в частині закриття провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м.Києва.

Суддя: