Справа № 391/666/18
Суддя: Мумига І. М.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/666/18
Провадження № 2-а/391/26/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2018р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

головуюча суддя - Мумига І.М.

за участю секретаря - Качинської О.В.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірною і скасування постанови в.о. заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Македона М.П. від 04.09.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України в сумі 8 500 грн..

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що в травні 2017 року він ввіз на територію України і розмитнив автомобіль Volkswagen Golf з номером кузова НОМЕР_1, що підтверджується митною декларацією.

19.5.2017року вказаний автомобіль зареєстрував в Україні під реєстраційним номером НОМЕР_2 та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Останні 3 роки він працює в Королівстві Данії, тому вирішив використовувати вказаний автомобіль для тимчасового пересування в Данії. Данське законодавство дозволяє пересуватись по своїй території автомобілю з іноземною реєстрацією не більше календарного місяця, а після цього потрібно або розмитнювати автомобіль в даній країні, або робити тимчасову реєстрацію зі зміною номерних знаків на данські (це робиться з метою відстеження автомобілів на території Данії при порушенні ними законодавства).

27 червня 2017 року автомобіль з номером кузова НОМЕР_1 був прийнятий на тимчасову реєстрацію в Данію, отримав тимчасове свідоцтво НОМЕР_4 і новий тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_5. При цьому українське Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було взяте на тимчасове зберігання, а українські номерні знаки вилучені. Підтвердженням цьому є Данське Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і Документ про тимчасову реєстрацію автомобіля в Данії.

В січні 2018 року він вирішив поїхати вказаним автомобілем до України. Коли повідомив про це відповідні виконавчі органи Данії, йому було повернуто українське свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але оскільки українські номерні знаки були знищені, то він пересувався з данськими номерними знаками і данською реєстрацією.

24.01.2018 року при перетині кордону на вказаному автомобілі на запитання митника він помилково підтвердив, що це транзит, не розуміючи, що це повернення тимчасово вивезеного транспортного засобу.

По приїзду до України він виготовив дублікати номерного знаку НОМЕР_2 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і поставив їх на автомобіль та вирішив більше не їздити власним автомобілем до Данії, тому ним було прийняте рішення зняти даний автомобіль з тимчасової данської реєстрації. Для цього потрібно було здати данські тимчасові номерні знаки (не обов'язкова присутність самого автомобіля при цьому) тому на літаку він полетів до Данії і 06.02.2018 автомобіль було знято з тимчасової данської реєстрації.

11.04.2018 року при перетині кордону на транспортному засобі «Мерседес-бенс», в якому він переміщувався в якості пасажира, державним інспектором відділу митного оформлення № 4 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС Потічним О.М. відносно нього складено протокол № 2277/20900/18 про порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

Відповідно до протоколу він 24.01.2018 року ввіз на митну територію України автомобіль Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_5 з номером кузова НОМЕР_1 і в строк передбачений ст. 95 МК України не доставив його у орган доходів і зборів.

Після складання протоколу на адресу відповідача ним було направлено підтверджуючі документи про розмитнення вказаного автомобіля. 13.09.2018 року ним отримано копію постанови відповідача, згідно якої його визнанно винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 8500 грн., тому вважає постанову незаконною і просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення відповідно до викладених в позові та просив їх задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, права позивача не були порушені, діяння позивача щодо не вивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризується тривалим невиконанням встановленого МК України обов'язку. Відповідачем були враховані всі необхідні обставини при розгляді справи та винесені постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Порядок переміщення транспортного засобу через митний кордон врегульовано Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118.

Відповідно до пункту 7 вказаних Правил власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби;ВМД(у разі транзиту транспортного засобу, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення транспортного засобу з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу, а саме, автомобіля Volkswagen Golf реєстраційний номер НОМЕР_5 з номером кузова НОМЕР_1. (а.с.12)

11.04.2018 року, близько 11 години 38 хвилин, в зону митного контролю смузі руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС заїхав транспорний засіб «MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_6, кузов НОМЕР_7, в якому в якості пасажира переміщувався громадян України ОСОБА_1, який слідував з Республіки Польща в Україну.

З протоколу про порушення митних правил № 2277/20900/18 від 11.04.2018 року встановлено, що в ході митного контролю вказаного транспортного засобу та внесення даних про нього та осіб, які переміщувалися в ньому, в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України виявилось, що ОСОБА_1 24.01.2018 року 10.28 годині через митний пост «Краківець», Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_5, з номером кузова НОМЕР_1 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Одночасно було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 11.04.2018 року.

Пропуск ввезеного 24.01.2018 року громадянином ОСОБА_1, на митну територію України, автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_5, з номером кузова НОМЕР_1, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст. 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяності однієї митниці - 5 діб).

Документів про аварію або дію обставин непереборної сили ОСОБА_1 не надав. З повідомленням у відповідності до ст. 192 МК України, до найближчого органу доходів та зборів про обставини події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів, в термін до завершення визначеного митницею строку транзиту, вказаний громадянин також не звертався. (а.с.9-10).

Постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Македона М.П. від 04.09.2018 року № 2277/20900/18, позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8 500 гривень. (а.с. 6-7)

Як вбачається з квитанції - Зняття транспортного засобу з реєстрації транспортний засіб Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_5, з номером кузова НОМЕР_1 знято з реєстрації в Данії 06.02.2018 року. (а.с.48-51).

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачена відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

У відповідності до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законодавством встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 1 ст. 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Митним кодексом України.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною першою ст. 487 МК України визначено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або припинення провадження у справі про порушення митних правил є відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, а згідно з п. 3 ч. 1 ст. 531 МК Українитакою підставою є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Суд не погоджується з висновками, викладеними в Постанові № 2277/20900/18 від 04.09.2018 року про те, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, автомобіль з номером кузова НОМЕР_1 не зобов'язаний був покидати територію України в 10-денний термін, оскільки він розмитнений і зареєстрований 19.05.2017 року в Україні, номерні знаки НОМЕР_5 були повернуті в відповідні данські виконавчі органи, а автомобіль на час складання протоколу 11.04.2018 року знятий з тимчасової данської реєстрації, про що свідчить відповідний документ від 06.02.2018 року.

Отже, в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки у останнього не було умислу на здійснення правопорушення, вина його відсутня, а тому постанова в.о. заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби України підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.458 Митного кодексу України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Із змісту ч.3 ст.470 Митного кодексу України видно, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Однією з вимог до переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту, за змістом п.3 ч.1 ст.93 Митного кодексу України є те, що вони повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Конституцією України закріплено норму щодо обовязку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

Згідно ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються серед іншого поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді.

Згідно ч. 1 ст. 489 МК України (обставини, що підлягають зясуванню при розгляді справи про порушення митних правил), посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що викладені висновки про порушення позивачем митних правил у постанові, що оскаржується, не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 2 ст. 528 МК України, у справі про порушення митних правил суд (суддя) виносить одну з постанов, передбачених частиною першою статті 527 цього Кодексу: 1) про проведення додаткової перевірки; 2) про накладення адміністративного стягнення; 3) про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1ст. 77 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що постанова в справі про порушення митних правил за № 2277/20900/18 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в загальному розмірі 8500.00 грн. є необгрунтованою, прийнята без урахування всіх обставин справи, що мають значення для їх прийняття.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності встановлені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з цим, визнання дій суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності незаконними, а постанови протиправною, виходить за межі повноважень суду в розрізі вимог ст. 286 КАС України.

Таким чином, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині визнання оскаржувану постанову неправомірною, оскільки повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначених ч. 3 ст. 286 КАС України відсутні. Виходити за межі позовних вимог в цій частині суд не вбачає необхідності, оскільки прийшов до переконання, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 90, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Македона М.П. від 04.09.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України в сумі 8 500 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання неправомірною постанову в.о. заступника начальника Львівської митниці Державної фіскальної служби Македона М.П. від 04.09.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України в сумі 8 500 грн. відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя __________________ І.М. Мумига