Справа № 540/2095/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2095/18

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Воронцовій К.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в м. Херсоні ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України (надалі- Департамент ПП, відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в м. Херсоні ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України (надалі-третя особа, Управління ПП), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 13 червня 2018 року №786 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

-визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 20 червня 2018 року №614о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції;

-поновити ОСОБА_1 на посаді рядового поліції поліцейської роти №4 батальйону Управління ПП;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ознайомившись зі спірними наказами ОСОБА_4, позивач звертає увагу на те, що на момент призначення та проведення службового розслідування він не піддавався дисциплінарної, адміністративної кримінальної чи матеріальної відповідальності. В поясненнях ОСОБА_5 відсутні відомості про завдання йому тілесних ушкоджень саме позивачем, до правоохоронних органів з відповідною заявою той не звертався. Відразу після конфліктної ситуації позивач зробив два грошевих перекази на лікування ОСОБА_5 в розмірі по 12567,81 грн. кожний. Вважає, що відповідачем при визначенні виду дисциплінарного стягнення не враховані вказані обставини. Не враховано також і те, що в діях ОСОБА_5 також міститься факт порушення вимог Закону «Про національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки поліцейських. Проте, відносно нього застосовано більш мякий засіб дисциплінарної відповідальності, ніж відносно позивача. Обираючи крайній захід дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції - відповідачем не враховано тяжкість та обставини проступку: ступінь завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не встановлено, конфлікт виник в неробочий час, порушення вимог Дисциплінарного статуту мало місце з боку всіх учасників конфлікту. Не враховано та не долучено до матеріалів службового розслідування характеристику позивача. Вважає, що розслідування проведено неповно, а спірні накази не відповідають тяжкості вчиненого ним проступку, тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2018 року провадження в справі відкрито, призначено підготовче засідання на 20 листопада 2018 року, яке відкладено для надання додаткових доказів на 11 грудня 2018 року. В призначений день позивач, та представники сторін в судове засідання зявилися, проведено і закрито підготовче провадження. За письмовими заявами представників сторін розпочато розгляд справи по суті, проте, зроблена перерва в судовому засіданні для надання додаткових доказів представником відповідача. Представник третьої особи явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи. За погодженням сторін, розгляд справи відбувся без присутності представника третьої особи, що не суперечить положенням ч.3 ст.205 КАС України.

В судовому засіданні позивач і його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві, пояснивши, що за результатами службового розслідування, проведеного за фактом заподіяння тілесних ушкоджень лейтенанту поліції ОСОБА_5 наказом ОСОБА_4 від 13 червня 2018 року №786 позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом від 20 червня 2018 року №614о/с звільнено зі служби в поліції. Факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку доведено матеріалами службового розслідування. Вважає, що розслідування проведено у відповідності з Інструкцією від 12 березня 2013 року №230, а спірні накази видані на підставі положень Закону України «Про національну поліцію» та Дисциплінарного статуту. В задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази наявні в справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що наказом ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України від 23 серпня 2017 року №321о/с ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського роти №4 батальйону Управління ПП ОСОБА_4

Наказом відповідача від 13 червня 2018 року №786 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом від 20 червня 2018 року №614о/с "По особовому складу" - звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

Вважаючи видані накази протиправними позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку законності прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України встановлено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ (далі Закон № 580-VІІІ).

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та ОСОБА_4 поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Аналогічні обовязки закріплені в ОСОБА_4 працівника поліції (ст.64 Закону № 580-VІІІ).

Крім того, згідно пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобовязаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно пункту 4 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VІІІ до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу, РНС) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року № 3460-ІV (далі Дисциплінарний статут), який регулює спірні правовідносини.

За визначенням статей 1, 2 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з положеннями статті 7 вказаного Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги ОСОБА_4 працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно вимог частин 1, 4, 5, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні, визначені Інструкцією про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція).

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пункт 2.1)

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником, серед іншого, у разі отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення (п.2.2.20).

Відповідно до пункту 3.2 розділу ІІІ Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Проведення службового розслідування доручається працівникам підрозділів внутрішньої безпеки, інспекції з особового складу підрозділів кадрового забезпечення, а якщо такі підрозділи не передбачені штатним розписом, уповноважені на те начальники доручають проведення службових розслідувань найбільш досвідченим працівникам, здатним усебічно вивчити обставини, що стали підставою для призначення службового розслідування, та зробити обєктивні висновки (пункт 3.3).

Відповідно до пунктів 8.1 та 8.3 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. В описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані, характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються, зокрема, підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення (п. 8.4 Інструкції).

Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (пункт 8.7 Інструкції).

Із аналізу наведених вище норм Дисциплінарного статуту та Інструкції слідує, що дисциплінарна відповідальність особи рядового або начальницького складу виникає у разі вчинення нею дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, службове розслідування повинно проводитися уповноваженою на те особою (особами), а висновок за його результатами - містити повне та обєктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення (або відсутність) вини порушника.

Судом встановлено, що наказом начальника ОСОБА_4 від 08 травня 2018 року №2037 зі змінами від 21 травня 2018 року №2259, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту, підпункту 2.2.20 Інструкції, призначено службове розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень інспектором роти №4 батальйону Управління ПП лейтенантом поліції ОСОБА_5, проведення якого доручено провести працівникам Управління ПП і ОСОБА_4

В ході розслідування встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно графіку несення служби особовим складом Управління ПП за травень 2018 року, особовий склад підрозділу 03 травня 2018 року перебував на днях відпочинку перед заступанням на нічну зміну з 05 травня по 06 травня 2018 року. Частина особового складу роти №4 03 травня 2018 року о 12 год. зібралася на території спортивно-розважального комплексу «Панські розваги», розташованого в м.Херсоні по вул.Херсонській, 124-м, для святкування травневих свят. Серед осіб, що зібралися, були ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, безпосередній керівник позивача ОСОБА_10 та ін. (всього біля 20 осіб). Протягом дня, приблизно до 21 год., під час відпочинку компанія вживала алкогольні напої (коньяк, пиво). Внаслідок вживання великої кількості алкогольних напоїв серед колег стали виникати конфлікти, які супроводжувалися штовханиною, нецензурною лайкою та бійками. Так, за незначних приводів сталася сварка та бійка між ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 Пізніше, на фоні сварки, між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 відбулася бійка, в якій позивач наніс удар ОСОБА_8 в голову, від якого той упав. Коли колеги «відтягнули» позивача від ОСОБА_8, в бійку вступив ОСОБА_7, який також наніс удари останньому. Всі ці дії супроводжувалися нецензурною лайкою, образами та погрозами фізичної розправи. Внаслідок бійки ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, двостороннього перелому нижньої щелепи та ін. За допомогою адміністрації спортивно-розважального комплексу була викликана карета швидкої допомоги, потерпілого доставлено до Херсонської обласної клінічної лікарні та прооперовано. Дану подію зареєстровано в Дніпровському відділенні поліції м.Херсона (№7809), до лікарні виїжджала слідчо-оперативна група. За письмовою заявою матері ОСОБА_8 зареєстровано кримінальне провадження №0001593 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Висновок службового розслідування складено 31 травня 2018 року та затверджено начальником ОСОБА_4 08 червня 2018 року. Відомості, що стали підставою для проведення службового розслідування визнано такими, що знайшли свої підтвердження. За результатами розслідування, за порушення вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту, ч.1 ст.18, п. 1 ч.1 ст.64 Закону «Про Національну поліцію», ч.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, на підставі ст.12 Дисциплінарного статуту ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Суд відмічає, що стосовно порядку проведення службового розслідування зауважень у позивача та його представника не виникало. Не оспорює позивач також і факт вчинення ним дисциплінарного проступку. Не погоджується ОСОБА_1 тільки з повнотою проведення службового розслідування та суворою мірою покарання, призначеного за висновками цього розслідування.

Отже, службове розслідування проведено у визначеному Інструкцією порядку, уповноваженими на те особами.

Матеріалами розслідування доведено вину позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ч.1 ст.7 Дисциплінарного статуту, ч.1 ст.18, п. 1 ч.1 ст.64 Закону «Про Національну поліцію», ч.3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських.

Так, матеріали службового розслідування містять пояснення причетних до вказаної події осіб, зокрема, працівників Управління ПП ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ін., які підтверджують обставини події, що сталася, а саме тривалий час розпивання алкогольних напоїв, сварки, бійки та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 Подія сталася в громадському місці на території спортивно-розважального комплексу «Панські розваги» на очах у відпочиваючих на території закладу громадян. Сам позивач у содіяному кається, для лікування потерпілого перерахував йому кошти в сумі 25 тис.грн., жалкує, що так сталося.

Враховуючи викладені обставини, скоєння порушення в громадському місці, агресивність та активну участь в конфлікті, допущення поведінки, яка не сумісна зі званням поліцейського, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано до ОСОБА_1 такий крайній захід дисциплінарного стягнення, як звільнення зі служби в поліції.

Суд не бере до уваги доводи представника позивача щодо відсутності причинного звязку між діями ОСОБА_1 та наслідками події, оскільки сам факт вчинення протиправних дій в громадському місці, серед колег та громадського населення, свідчить про зухвалість поведінки позивача, не залежно від ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_8 Кваліфікація діям винних осіб в заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому буде надана на досудовому слідстві в рамках кримінального провадження.

Відхиляються також доводи представника позивача щодо неповноти і необєктивності висновку службового розслідування в звязку з відсутності в матеріалах службового розслідування службової характеристики позивача, оскільки в висновку зазначено, що ОСОБА_1 діючих дисциплінарних стягнень не мав, що відповідає положенням пункту 8.3 Інструкції. На думку суду, на рішення відповідача про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції не повинна була вплинути навіть виключно позитивна характеристика позивача.

Стосовно доводів представника позивача, що за результатами службового розслідування ОСОБА_5 притягнено до відповідальності у вигляді попередження про неповну посадову відповідальність, в той час коли до позивача застосовано найсуворіший вид стягнення звільнення зі служби в поліції, суд зазначає, що загалом за результатами службового розслідування відповідачем притягнено до дисциплінарної відповідальності чотирьох осіб, в тому числі, двох у вигляді звільнення зі служби в поліції, серед яких - позивач. В даному випадку відповідач, приймаючи рішення стосовно ОСОБА_1, враховуючи висновок службового розслідування використав свої дискреційні повноваження та видав спірні накази.

Суд зауважує, що принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення (вчинення дії), на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36 від 01 липня 2003 року, вказав, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено у відповідності до вимог Інструкції про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, обґрунтовано, доведена вина позивача в скоєнні дисциплінарного проступку, за яке може бути призначено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у відповідача законних підстав, передбачених Законами України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" на звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, а відтак накази відповідача від 13 червня 2018 року №786 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та від 20 червня 2018 року №614о/с в частині звільнення зі служби в поліції є законними та обґрунтованими.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Судових витрат по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.241 - 246, 250 , 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (НОМЕР_1, вул.Київська, буд.26, с.Мар'янівка Каховський район Херсонська обл.) до ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України (вул.Федора Ернста, 3, м.Київ, 03048) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління патрульної поліції в м. Херсоні ОСОБА_4 патрульної поліції Національної поліції України (код 23311274, пр.Сенявіна, 128, м.Херсон) щодо визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14 грудня 2018 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 12.3