Справа № 607/22087/18
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2018 Справа №607/22087/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Кунцьо С.В.

з участю секретаря Ліщинського О.І.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про правопорушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України про визнання неправомірною та скасування постанови від 23 жовтня 2018 року № 6026/20900/18 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. у справі про порушення митних правил передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України, закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач вказував на те, що дана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки він правопорушення не вчиняв та матеріали справи не містять доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Вказував також і на те, що у звязку із значною несправністю автомобіля він не міг вивезти його з території України у визначений законом строк. Однак позивач повідомив митний орган у встановленому порядку про обставини непереборної сили, що мали місце в період з 24 вересня по 29 вересня 2018 року. Привівши у придатність транспортний засіб ОСОБА_2 прибув на митний пост ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України 30 вересня 2018 року, представив документи про поважність перебування ввезеного ним транспортного засобу в митному режимі «транзит» на території України, понад встановлені строки, однак тоді ж і відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого винесено оскаржувану постанову, не прийнявши до уваги представлених доводів.

Від ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказував на відсутність у АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України автомобіля станом на 30 вересня 2018 року, пропуску строку передбаченого ст. 95 МК України, а тому розглядаючи справу заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС діяв у відповідності до вимог Закону, а необхідність проведення ремонту не може бути віднесено до обставин непереборної сили, тому й ОСОБА_2 був обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 не заперечив, щодо розгляду справи у відсутності позивача ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України у судове засідання не зявився, хоча про дату та час судового розгляду був належно повідомлений, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

За вказаних обставин, суд з врахуванням міркування представника позивача, а також належного повідомлення учасників справи про день та час судового розгляду, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності осіб, що не зявилися.

З'ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд прийшов до наступного висновку.

23 жовтня 2018 року заступник начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 винесено постанову в справі про порушення митних правил №6026/20900/18, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 00 грн.,

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року позивачем ОСОБА_2, в митному режимі «транзит» було ввезено на митну територію України автомобіль «RENAULT TRAFIK», реєстраційний номер LU231HC, кузов №VF13FL5 через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України.

Транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. (ст 90 МК України)

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вантажний автомобіль «RENAULT TRAFIK», реєстраційний номер LU231HC, кузов №VF13FL5 внаслідок несправності 24 вересня 2018 року був доставлений на станцію технічного обслуговування. Несправність автомобіля призвела до неможливості руху транспортного засобу, який було залишено на СТО, де він перебував протягом з 24 вересня по 29 вересня2018 року у зв'язку з ремонтом. Даний факт підтверджується актом № 2 від 29 вересня 2018 року передання прийняття дорожнього транспортного засобу, його складових після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту, нарядом № 2 від 24 вересня 2018 року на надання послуг з технічного обслуговування та ремонту, а також рахунком № 503 від 29 вересня 2018 року на оплату ОСОБА_2 виконаних робіт.

Також, 26 вересня 2018 року позивач звернувся до найближчого митного органу (Тернопільської митниці ДФС) із відповідною заявою, яка зареєстрована у той же день за вхідним номером 864/П про те, що через несправність не може вчасно вивезти даний автомобіль з території України. Після завершення ремонту зобовязався виїхати за межі митної території України.

Листом № 4593/П/19-70-18-23 від 28 вересня 2018 року Тернопільської митниці ДФС у відповідь на вищевказану заяву зазначено, що ОСОБА_2 необхідно після завершення ремонту вивезти за межі митної території України зазначений автомобіль та для цього слід мати підтверджуючі документи. Також заступником начальника Тернопільської митниці ДФС ОСОБА_5 зазначено, що про факт звернення ОСОБА_2 до митного органу інформація внесена у АСМО «Інспектор» .

Після усунення перешкод, що не давали можливості виїхати за межі України у строки передбачені законом, одразу ж 30 вересня 2018 року, близько 19.30 год. прибувши в зону митного контролю митного поста «Рава Руська» ОСОБА_3 митниці ДФС по смузі руху «червоний коридор» здійснюючи виїзд з території України на територію ОСОБА_6 позивач ОСОБА_2 надав працівникам митниці необхідні підтверджуючі документи.

У процесі здійснення митних формальностей, було встановлено відсутність в АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 30 вересня 2018 року

З врахуванням вказаного пропуску строку передбаченого нормами ст. 95 МК України, головним державним інспектором ВМО № 2 м/п «Рава Руська» ОСОБА_3 митниці ДФС ОСОБА_7 складено протокол про наявність ознак порушенняОСОБА_2Ю митних правил № 6026/20900/18 від 30 вересня 2018 року за ч. 2 ст. 470 МК України. За результатами розгляду якого і прийнято оскаржувану постанову та накладено адміністративне стягнення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом частини першої статті 486, статті 489 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням; посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За диспозицією ч. 2 ст 470 МК України, передбачено недоставлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів до органу доходів і зборів призначення, видача їх без дозволу органу доходів і зборів або втрата, зокрема вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб -

Стаття 95 МК України визначає строки транзитних перевезень, зокрема для автомобільного транспорту встановлюються такі строки транзитних перевезень- 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);

Однак, ст. 192 МК Украни визначає заходи, що вживаються у разі аварії чи дії обставин непереборної сили під час перевезення товарів. Так, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобовязаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно з ч. 2 ст. 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення).

Відповідно до пункту 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Також, за змістом статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених зокрема ст. 470 цього Кодексу, внаслідок дії обставин непереборної сили не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенсва права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з врахуванням несправності (поломки) транспортного засобу марки «RENAULT TRAFIK», реєстраційний номер LU231HC, кузов №VF13FL5 та неможливості з цих причин його експлуатації ОСОБА_2, вивезення з митної території України у встановлені законом строки (10 днів), за наявності обставин непереборної сили та необхідності проведення ремонту транспортного засобу, що підтверджено документально, дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил - належного письмового повідомлення найближчого органу доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу, а також за наявності інформації щодо внесення звернення ОСОБА_2 в АСМО «Інспектор» за результатами розгляду його заяви, аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, давши належну оцінку доводам сторін, суд приходить до висновку про відсутність ознак порушення позивачем ОСОБА_2 митних правил, а отже і відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 470 МК України

При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача у відзиві про відсутність обставин непереборної сили в розумінні ст. 192 МК України, оскільки контролюючим органом не доведено можливості експлуатації транспортного засобу «RENAULT TRAFIK», реєстраційний номер LU231HC, кузов №VF13FL5 у звязку з його несправністю та можливість позивача в такому випадку вивезти автомобіль за межі митної території України, у встановлений ст. 95 МК України строк.

Доводи відповідача про обов'язкове підтвердження обставин непереборної сили сертифікатом торгово-промислової палати є безпідставними. Аналіз положень статей 14 та 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 2 грудня 1997 року №671/97-ВР свідчить про обов'язковий характер відповідного висновку (сертифікату) торгово-промислової палати у випадку його наявності, вимог щодо обов'язкового підтвердження обставин непереборної сили саме документами торгово-промислових палат законодавство України не містить.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 465/2521/16-а (К/9901/43745/18) та від 10.04.2018 року у справі № 357/2754/17 (К/9901/44570/18).

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, а тому постанова в справі про порушення митних правил №6026/20900/18 від 23 жовтня 2018 року, винесена заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України, ст.ст. 470, 486, 487, 489, 531 МК України, ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 271, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до ОСОБА_3 митниці Державної фіскальної служби України (місцезнаходження вул. Костюшка, 1, м. Львів, ) про визнання неправомірною, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про порушення митних правил задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил №6026/20900/18 від 23 жовтня 2018 року, винесену заступником начальника ОСОБА_3 митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України провадженням закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду, відповідно до частини 4 ст.286 КАС України.

Позивач: ОСОБА_2 місце проживання: ОСОБА_8, 96/10 м. Тернопіль, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3 митниця Державної фіскальної служби України місцезнаходження вул. Костюшка, 1, м. Львів, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39420875.

Головуючий суддяОСОБА_9