Справа № 308/1419/18
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2611/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2018 року, прийняте суддею Малюк В.М. у місті Ужгороді о 15 годині 34 хвилині по справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №0130/30500/18 від 07.02.2018 року за вчинення порушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 24.06.2016 року о 19 год. 36 хв. зафіксовано переміщення на митному посту «Ужгород» ОСОБА_1 у транспортному засобі «LAND ROVER» у напрямку «в'їзд в Україну».

Виходячи зі ст. 335 Митного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №451 від 21.05.2012 року, наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118, оформлення транспортного засобу здійснюється не на водія, а на власника чи уповноважену ним особу.

Отже, визначальним є не факт знаходження особи за кермом транспортного засобу, а факт зазначення такої особи у наданих документах, власником чи уповноваженою особою.

Вказаний транспортний засіб був оформлений на позивача, який надав необхідні документи митному органу та був переміщений по «зеленому коридору».

Отже, подібне спростовує доводи позивача, що він немає жодного відношення до транспортного засобу.

Не є аргументованим, що закінчились всі строки притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки подібне порушення є триваючим, а стало відомо про нього 08.01.2018 року (дата виявлення порушення).

Покликання маються на висновок Верховного Суду від 31.01.2018 року (справа №369/11924/16а).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що пересікаючи кордон 24.06.2016 року в легковому автомобілі, він не порушував правил митного контролю. Він не мав і не має ніяких документів на транспортний засіб, ні власником, ні уповноваженою особою він не є.

Раніше закордонного паспорта не мав, першу візу отримав 03.08.2016 року і до цього часу він не міг перетинати кордон чи знаходитись за кордоном. В даний автомобіль він підсів на нейтральній території після перетину Словацького кордону.

Зазначає, що судом не звернуто уваги на строки притягнення до відповідальності.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08 січня 2018 року державним інспектором відділу митного оформлення №1 митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС Хмельовським В.А. було складено протокол про порушення митних правил №0130/30500/18 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 470 МК України.

Підставою для його складання було встановлення митним органом таких обставин: 08.01.2018 року о 17 год. 24 хв. в зону митного контролю на ділянку «виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав автобус марки «G AUWARTER», моделі «№ 122», реєстраційний номерний знак Угорщини NKL083, де в якості пасажира слідував громадянин України ОСОБА_1, який прямував у приватних справах з України в Угорщину. До митного контролю ОСОБА_1 було подано закордонний паспорт НОМЕР_2 від 20.04.2016 року. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що 24.06.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянин України ОСОБА_1 ввезено на митну територію України легковий автомобіль марки «LAND ROVER», модель «DISCOVERY», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Польщі НОМЕР_3. Станом на 08.01.2018 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше, ніж 10 діб.

На підставі вказаного протоколу 07.02.2018 року заступником начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 складено постанову про порушення митних правил №0130/30500/18, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян - на суму 8500 грн.

Відповідно до частини 1 статті 90 Митного кодексу України (далі - МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 статті 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзит, повинні: - перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; - не використовуватись з жодною іншою метою, крім транзиту.

Згідно частин 1 та 4 статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 95 МК України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Докази у справі про порушення митних правил визначаються статтею 495 МК України. Дана норма закону передбачає, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України затвердженого наказом Державної митної служби України №1118 від 17.11.2005 року власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження). Згідно пункту 9 Правил не підлягає пропуску через митний кордон України ТЗ, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Виходячи із встановлених судом першої інстанції обставин, апеляційний суд вважає, що його висновок про правомірність оскаржуваної постанови є обґрунтованим та підставним, оскільки при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинив саме ОСОБА_1, який підлягає адміністративній відповідальності; обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність відсутні.

Покликання апелянта на відсутність посвідчення водія, як на підставу скасування постанови у справі про порушення митних правил не заслуговують на увагу, оскільки наявність прав на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Відсутність посвідчення водія не є підставою для відмови у ввезенні громадянами на митну територію України транспортних засобів.

Покликання апелянта на те, що судом не звернуто уваги на строки притягнення до відповідальності не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне.

Загальний строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил становить шість місяців з дня вчинення правопорушення.

При цьому у разі розгляду органами доходів і зборів або судами справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 485 цього Кодексу, стягнення накладається не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його неповністю або неналежним чином.

Враховуючи те, що ст. 467 МК України не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені ст. 469, 477 - 485 МК України, обґрунтованим є накладення стягнення за порушення митних правил, передбачене ч. З ст. 470 МК України, за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих (наприклад, при втраті товарів, недоставлених до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк, тощо) не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення. З огляду на вище викладене та те, що гр. ОСОБА_1 не виконано обов'язок доставити товари у митний орган призначення, дане правопорушення є триваючим, а адміністративне стягнення за вчинене правопорушення може бути накладене не пізніше шести місяців з дня його виявлення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі транзиту через митний пост «Ужгород» 24.06.2016 року, однак обов'язку щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території у строк, визначений ст. 95 МК України, не виконав.

Про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, відповідачу стало відомо 08.01.2018 року. Тобто, датою виявлення порушення слід вважати 08.01.2018 року та із цього часу орган доходів і зборів мав шість місяців для вирішення питання щодо накладення на позивача відповідного адміністративного стягнення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі № 369/11924/16-а.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 перевищений встановлений Митним кодексом України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а постанова у справі про порушення митних правил №0130/30500/18 від 07.02.2018 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, є винесеною підставно і з врахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття такого рішення.

Крім того, слід звернути увагу, що в правоохоронні органи позивач не звертався щодо використання його особистих даних, без його дозволу при митному оформленні, позаяк така інформація відсутня в матеріалах справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2018 року по справі № 308/1419/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 18.12.2018 року.