Справа № 0940/1800/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. справа № 0940/1800/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,

представника позивача - Старцун Н.І.,

представника відповідачів - Маліновської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення відповідача №628525/33358131 від 03.04.2018 та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» (далі - позивач, ТзОВ «Меш Інвест») звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним і скасування рішення відповідача №628525/33358131 від 03.04.2018 щодо відмови у реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладнихта зобов'язання відповідача зареєструвати в зазначеному реєстрі податкову накладну позивача №42 від 31.10.2017.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення про відмову товариству з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» в реєстрації податкової накладної від 31.10.2017 за №42 в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято безпідставно та всупереч вимогам підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України. Так, представник позивача зазначила, що контролюючим органом в квитанції, складеній за результатами прийняття податкової накладної не вказано конкретного чіткого критерію (критеріїв) оцінки ступеня ризиків. При цьому, позивачем на вимогу контролюючого органу було надано пояснення та всі необхідні документи, які підтверджують проведення господарських операцій товариством з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» з контрагентами, що є достатніми підставами для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію вищевказаної податкової накладної від 31.10.2017 за №42 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 даний позов залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу надано строк для усунення недоліків.

У зв'язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2018відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08.11.2018 позивач звернувся до суду з заявою про залучення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до участі в справі №0940/1800/18 в якості співвідповідача.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 за заявою позивача залучено до участі у справі №0940/1800/18 Головне управління ДФС в Івано-Франківській області як співвідповідача.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 призначено судовий розгляд справи №0940/1800/18 із проведенням судового засідання.

Представник Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС в Івано-Франківській області скористалась правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 22.11.2018, відповідно до якого представник відповідачів щодо заявлених позовних вимог заперечила (т. 1 а.с. 63-68). В обґрунтування своєї правової позиції зазначила, що товариством з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» було сформовано та подано на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 31.10.2017 №42 на суму 400 047,60 грн., в тому числі ПДВ - 66 674,50 грн., однак реєстрацію даної податкової накладної контролюючим органом було зупинено та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зокрема, за результатами опрацювання СМ КОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.4. Комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 03.04.2018 прийняла рішення №628525/33358131 про відмову в реєстрації податкової накладної від 31.10.2017 №42, підставою для прийняття якого слугувало ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а саме відсутні документи на матеріали, що були використані для ремонту. За вказаних обставин представник відповідачів вважає, що оскаржуване рішення від 03.04.2018 є правомірним, прийнятим контролюючим органом в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений нормами діючого законодавства. У задоволені позову просила відмовити.

29.11.2018 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що у відзиві відповідачів жодним чином не спростовано доводи ТзОВ «Меш Інвест» щодо суті позовних вимог, а саме про товарність і реальність послуг з виконання ремонтно-будівельних робіт з публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (т. 1 а.с. 87-94). Окрім цього, позивачем 07.12.2018 надано суду договори і первинні документи бухгалтерського обліку із відповідними суб'єктами господарювання щодо придбання матеріалів з метою забезпечення виконання робіт перед публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (т. 1 а.с. 114-250, т. 2 а.с. 1-31).

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» зареєстроване 26.07.2005 як юридична особа та перебуває на податковому обліку, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 36-38). Основний вид економічної діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель.

Позивач здійснює діяльність на підставі ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.04.2013 серії АЕ №260923 з правом здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (т. 1 а.с. 29-30).

19.01.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» (підрядник) та публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» (замовник) () укладено договір підряду №26, згідно умов якого замовник доручає та фінансує, а підрядник зобов'язується виконати власними силами з своїх матеріалів та матеріалів замовника роботи по ремонту споруд та приміщень замовника. Робота вважається виконаною і підлягає оплаті після підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт. Розрахунки по договору здійснюються після підписання актів приймання-передачі виконаних робіт на підставі рахунків підрядника (пункти 3.4, 4.2 договору).

В жовтні 2017 року позивач завершив виконання поточного ремонту внутрізаводської дороги (інвентарний №4454), що знаходиться за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 144.

31.10.2017 товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» та публічне акціонерне товариство «Одеський кабельний завод «Одескабель» підписали акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року примірної форми КБ-2в з поточного ремонту внутрізаводської дороги (інвентарний №4454), Миколаївська дорога, 144, м. Одеса, на загальну суму 400 047,60 грн., а також склали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2017 року примірної форми КБ-3 на загальну суму 400 047,60 грн. (т. 1 а.с. 26-28).

В зв'язку з прийняттям публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» ремонтних робіт, товариством з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» виписано та надано публічному акціонерному товариству «Одеський кабельний завод «Одескабель» рахунок-фактуру №СФ-0000418 від 27.10.2017 на суму 400 000,00 грн. (т. 1 а.с. 23).

31.10.2017 публічне акціонерне товариство «Одеський кабельний завод «Одескабель» перерахувало на банківський рахунок позивача грошові кошти в сумі 400 000,00 грн., що підтверджується випискою публічного акціонерного товариства «КредоБанк» від 31.10.2017 (т. 1 а.с. 24-25).

На виконання вищевказаного договору підряду №26 від 19.01.2017, на підставі акту приймання виконаних будівельних робіт від 31.10.2017 за товариством з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» складено податкову накладну №42 від 31.10.2017 на загальну суму 400 047,60 грн., в тому числі податок на додану вартість 66 674,60 грн. (т. 1 а.с. 18).

З метою зарахування податку на додану вартість позивач подав в електронному вигляді за допомогою програми електронного документообігу «М.Е.Dос» виписану 31.10.2017 податкову накладну №42 для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

17.11.2017 Державна фіскальна служба України надіслала позивачу квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017 з підстав відповідності даних накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 за №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 41.00.4. Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено наказом Міністерством фінансів України від 13.06.2017 за №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 даного Наказу (т. 1 а.с. 17).

Незважаючи на вказане, податок на додану вартість в сумі 66 674,60 грн. за описаною вище господарською операцією по податковій накладній №42 від 31.10.2017 включено до податкового зобов'язання позивача і відображено в податковій декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, яка подана до Державної фіскальної служби України 13.11.2017 та зареєстрована за №, що підтверджується квитанцією №2 від 17.11.2017 (т. 1 а.с. 33-35).

30.03.2018 позивачем подано до Державної фіскальної служби України повідомлення №9 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена (а.с.18), разом з поясненням від 21.03.2018 за №41 (а.с. 19), а також необхідними копіями документів, які, на переконання позивача, підтверджують реальність надання послуг, зокрема, копії договору підряду №26 від 19.01.2017, рахунку-фактури №СФ-0000418 від 27.10.2017, акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року від 31.10.2017, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2017 року від 31.10.2017, банківської виписки від 31.10.2017, ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.04.2013 на виконання будівельних робіт, додаток до ліцензії (т. 1 а.с. 22-30).

Однак Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, 03.04.2018 прийнято рішення №628525/33358131 про відмову в реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017 (т. 1 а.с. 16). Підставою для такої відмови контролюючим органом визначено ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а саме відсутні документи на матеріали, що були використані для ремонту.

13.04.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» подано до Державної фіскальної служби України скаргу на рішення за №628525/33358131 від 03.04.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017, однак цього ж дня відповідач надіслав позивачу квитанцію №1 про те, що документ не прийнятий і не може бути прийнятий, оскільки не знайдено файл шаблону, або файл порожній, або некоректний (т. 1 а.с. 32).

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням Комісії Державної фіскальної служби України №628525/33358131 від 03.04.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 185 Кодексу визначає об'єкти оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Кодексу об'єктом оподаткування, серед іншого, є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю (підпункт «а»); постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу (підпункт «б»).

Згідно з пунктом 187.1 пункту 187 Кодексу датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (підпункт «а»); дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку (підпункт «б»).

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Кодексу, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно з пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України в Єдиному реєстрі податкових накладних, забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 даного Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок №1246), який визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр).

Відповідно до пункту 2 Порядку податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з пунктом 13 Порядку за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Згідно підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної /розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної /розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до підпункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно матеріалів справи, у квитанції від 17.11.2017 контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної №42 від 31.10.2017 критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Однак, у вказаній Квитанції не вказаноні конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику, ні конкретного переліку необхідних документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстру податкових накладних. Таким чином, контролюючим органом порушено норми підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, оскільки відповідачем зазначено лише загальне посилання на відповідність податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених наказом №567.

Натомість, підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України вимагає від контролюючого органу зазначення конкретного виду критерію.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №822/1817/18.

Так, суд звертає увагу, що пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 містить у собі визначення двох різних критеріїв моніторингу податкової накладної:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України (далі - Кодекс), стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Проте, фіскальним органом у квитанції, за результатами опрацювання СМКОР зазначено лише про невідповідність обсягів постачання обсягам придбання за товарами згідно УКТЗЕД, що не відповідає жодному критерію, визначеному п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків.

Цим же наказом №567 затверджений Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 за №567:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, пунктом 2 якої встановлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 р. зупинено реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 р. № 2245-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році», та які станом на 1 грудня 2017 р. не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування, мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних/розрахунків коригування на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Вищевказані положення постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №117 надали можливість позивачу подати пояснення і копії документів щодо зупиненої податкової накладної вже у відповідності до положень Порядку №117.

Згідно з пунктом 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 15 вказаного Порядку, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

За правилами пункту 16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв'язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно пунктами 18, 20, 21 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

В даному випадку, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної від 31.10.2017 №42 контролюючий орган визначив - ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентиразаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, а саме відсутні документи на матеріали, що були використані для ремонту.

Судом встановлено, що 30.03.2018 товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» подано до Державної фіскальної служби України електронне повідомлення №9 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій поподатковій накладній №42 від 31.10.2017, реєстрація якої зупинена та надано копії таких документів: пояснення від 21.03.2018 за №41 (т. 1 а.с. 19), договору підряду №26 від 19.01.2017 (т. 1 а.с. 22), рахунку-фактури №СФ-0000418 від 27.10.2017 (т. 1 а.с. 23), акта приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 року від 31.10.2017 (т. 1 а.с. 26-27), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за жовтень 2017 року від 31.10.2017 (т. 1 а.с. 28), банківської виписки від 31.10.2017 (т. 1 а.с. 24-25), ліцензії Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 19.04.2013 на виконання будівельних робіт, додаток до ліцензії (т. 1 а.с. 29-30).

Тобто позивачем було подано пояснення та документи до Державної фіскальної служби України, що також підтвердив представник відповідачів в судовому засіданні.

При цьому, первинні документи, оформлені в ході виконання договору підряду №26 від 19.01.2017, які наявні в матеріалах справи, не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу статей 198, 201 Податкового кодексу України, частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Виконані ремонтні роботи згідно акту від 31.10.2017 відображено позивачем бухгалтерською проводкою ДТ 361 КТ 703 на суму 400 047,60 грн., в тому числі ПДВ. Запис здійснено в журналі ордерів і відомостей по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за жовтень 2017 року та в журналі проводок за жовтень 2017 року.

Виникнення зобов'язань по ПДВ позивачем відображено бухгалтерською проводкою ДТ 703 КТ 643 на суму 66 666,67 грн., ДТ 703 КТ 6415 на суму 7,93 грн., що підтверджується записом в журналі проводок за 31.10.2017 70,64 «Види діяльності: Основна діяльність» по контрагенту «Одеський кабельний завод «Одескабель».

Оплата за виконані ремонтні роботи підтверджується банківською випискою та відображена позивачем бухгалтерською проводкою ДТ 311 КТ 361 на суму 400 000,00 грн. Запис здійснено в журналі ордерів і відомостей по рахунку 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» за листопад 2017 року та картці рахунку 361 з контрагентом «Одеський кабельний завод «Одескабель», ПАТ за жовтень 2017 року. Заборгованість публічного акціонерного товариства «Одескабель» перед позивачем за виконані роботи згідно акту приймання виконаних будівельних робіт по поточному ремонту внутрізаводської дороги (інвентарний №4454), Миколаївська дорога, 144, м. Одеса, складає 47,60 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними журналами-ордерів і відомостями по рахунках, картками за вказаними рахунками, оборотно-сальдовими відомостями бухгалтерського обліку позивача (т. 1 а.с. 124-132).

Таким чином, первинні документи, які представлені позивачем, засвідчують факт реального виконання позивачем господарських зобов'язань перед публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель».

Окрім цього, на момент здійснення таких господарських операцій товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» мало відповідні ресурси.

Так, на обліку та у власності позивача перебувають транспортні засоби, вантажні автомобілі, спецтехніка, бульдозери, екскаватори, автобетонозмішувач, на підтвердження чого представником позивача подано суду копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (т. 2 а.с. 15-28).

Станом на 31.12.2017 на балансі позивача по рахунку 10 «Необоротні активи» обліковувалися основні засоби первісною вартістю на загальну суму 5 113826,73 грн., на правах трудового найму та за цивільно-правовими договорами перебувало 24 працівника (т. 2 а.с. 29-31).

На момент здійснення господарських операцій товариство з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» та публічне акціонерне товариство «Одеський кабельний завод «Одескабель» були зареєстровані платниками податку на додану вартість, а отже підставою для виникнення права на податковий кредит для публічного акціонерного товариства «Одеський кабельний завод «Одескабель» є отримання послуг (робіт) за видатковою накладною.

Таким чином, суд вважає, що позивач надав відповідачу всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною №42 від 31.10.2017, у реєстрації якої Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було відмовлено.

Щодо доводів представника відповідачів про неподання позивачем документів на придбання матеріалів необхідних для виконання ремонтних робіт внутрізаводської дороги (інвентарний №4454), Миколаївська дорога, 144, м. Одеса, суд зазначає наступне.

Вказана вимога контролюючого органу про необхідність надання таких документів позивачем є безпідставною, оскільки квитанція від 17.11.2017 таких вимог не містить.

В той же час, позивач на реалізацію договірних відносин з публічним акціонерним товариством «Одеський кабельний завод «Одескабель» надав суду засвідчені копії договорів: купівлі-продажу піску №39/2017 від 27.03.2017 з товариством з обмеженою відповідальністю «Колепр К» (т. 1 а.с. 92); купівлі-продажу будівельних і оздоблювальних матеріалів та інструментів №30/17 від 01.03.2017 з товариством з обмеженою відповідальністю «Анлево» (т. 1 а.с. 134); поставки товару в асортименті №5 від 04.01.2017 з товариством з обмеженою відповідальністю «Дімекс» (т. 1 а.с. 135-136); поставки товару №08 від 04.01.2016 з товариством з обмеженою відповідальністю «Кріон-ЛХЗ» (т. 1 а.с. 137-139); купівлі-продажу товарів №39/2016 від 26.04.2016 з товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРОБЛОК» (т. 1 а.с.140-141); поставки металопродукції №2016/55 від 07.11.2017 з товариством з обмеженою відповідальністю «МДК ГРУП» (т. 1 а.с. 142); купівлі-продажу щебня №4 від 03.01.2017 з філією «Пасічнянський кар'єр нерудних копалин «Нерудник» ПАТ «Івано-Франківськцемент» (т. 1 а.с. 143-144); поставку продукції №138 від 26.04.2017 з товариством з обмеженою відповідальністю «Альба» (т. 1 а.с. 145-146); будівельних матеріалів №29/10-15ВН від 12.01.2015 з публічним акціонерним товариством «Івано-Франківськцемент» (т. 1 а.с. 147); поставку товару №1С-08-12-03 від 12.03.2015 з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецтехніка» (т. 1 а.с. 149-150); поставки будівельних та оздоблювальних матеріалів №63 від 07.12.2016 з товариством з обмеженою відповідальністю «Будмакс» (т. 1 а.с. 151); купівлі-продажу будівельних товарів №1/030417 від 03.04.2017 з ФОП ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 152); купівлі-продажу предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю №01/01 від 03.01.2017 з приватним підприємством «Мільйон+» (т. 1 а.с. 153).

Представник позивача на підтвердження виконання вказаних договорів надав суду засвідчені копії видаткових накладних про придбання будівельних матеріалів і товарів (т. 1 а.с. 154-164).

Дані документи також підтверджують доводи позивача про реальність господарських операцій.

За вказаних обставин, комісією Державної фіскальної служби України безпідставно не враховано пояснення позивача щодо підтвердження реальності здійснення операцій, за якими складено податкову накладну за №42 від 31.10.2017 та документи про надання послуг з виконання ремонтно-будівельних робіт.

На підставі наведеного, суд вважає, що оскаржуване рішення №628525/33358131 від 03.04.2018 не містить чіткого визначення підстав прийняття комісією відповідача рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017.

При цьому, суд вказує на те, що факт зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує факту здійснення платником податків господарських операцій та факту наявності дати виникнення саме першої події (постачання товарів/послуг, або отримання коштів), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна/розрахунок коригування.

Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд дійшов висновку, що в Державної фіскальної служби України були відсутні правові підстави для відмови позивачу в реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017.

Як наслідок, є протиправним та підлягає скасуванню вказане рішення комісії Державної фіскальної служби України за №628525/33358131 від 03.04.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №42 від 31.10.2017, суд зазначає наступне.

Згідно частини 3 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 19, 20 Порядку №1246 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме Комісією ДФС.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідної податкової накладної, при цьому датою реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України та Порядку визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної та зазначення дати її реєстрації.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України» (CaseofChuykina v. Ukraine) (Заява N28924/04) констатував: «Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява N58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява N48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

В даних правовідносинах, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду,задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної №42 від 31.10.2017, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

В даному випадку, позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог щодо скасування спірного рішення Державної фіскальної служби України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в контексті статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово приходив до висновку про визнання необґрунтованою відмови підтвердити права власності платника податків на відшкодування ПДВ є порушенням права даної особи на безперешкодне користування своєю власністю. Тобто позбавлення права особи на податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) слід розцінювати як позбавлення власності даної особи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 3 524,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями№2116 від 28.09.2018 (а.с. 3) та №2166 від 12.10.2018 (а.с. 48).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №628525/33358131 від 03.04.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №42 від 31.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053) зареєструвати податкову накладну №42 від 31.10.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Меш Інвест» (вул. Пекарська, 1, м. Калуш, Івано-Франківська обл., 77300, ) сплачений судовий збір в розмірі 3 524 (три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 17 грудня 2018 р.