Справа № 520/9753/18
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 р. № 520/9753/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу № 520/9753/18 за позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність начальника Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за запитом ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року, а саме: неправомірна відмова в задоволенні запиту на інформацію та інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача;

- зобов'язати начальника Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за запитом ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року, а саме: надати інформацію про черговість виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 820/3312/18 та повідомити ОСОБА_1, як стягувача, про виділення коштів та періоду виплати пенсії на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 29.04.2009 у справі № 2- а-42/09.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 відкрито спрощене провадження по справі № 520/9753/18 в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що листом № 14975/14-11 від 26.10.2018 в.о. начальник протиправно відмовив йому в задоволенні запиту на інформацію від 22.10.2018, чим порушив норми чинного законодавства України.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте, відповідач правом на подання відзиву на адміністративний позов не скористався.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 року у справі № 820/3312/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною відмови та стягнення суми - задоволено частково. Визнано протиправною відмову Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у донарахуванні та виплаті державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок державної і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, ОСОБА_1 з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

Вказане судове рішення 03.08.2018 набрало законної сили.

22.10.2018 ОСОБА_1 звернувся із запитом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: надати інформацію про черговість виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 820/3312/18 та просив повідомити, як стягувача, про виділення коштів та період виплати пенсії на підставі поставнови Барвінківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2009 року у справі № 2-а-49/09.

Листом в.о. начальника Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 14975/14-11 від 26.10.2018 позивача повідомлено, що відповідно до виконавчого провадження, яке надійшло до управління, позивачу нарахована заборгованість за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року в розмірі 24667,31 грн. Виплата буде проведена відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 року.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" та Законом України "Про інформацію".

Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 5 зазначеного Закону, одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію.

Положеннями ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначені вимоги до запиту на інформацію.

Так, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу абр адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації, або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено випадки, у яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, а саме: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

З положень наведеної вище норми Закону вбачається, що перелік випадків, у яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом встановлено, що позивачем було подано запит на отримання інформації у відповідності у вимог законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право серед іншого оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Таким чином, саме відповідач є розпорядником запитаної публічної інформації, оскільки відповідно до п.2 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. №649 у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення. Пунктами 3, 4,5 та 11 вказаного вище Порядку визначено, що боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Дослідивши лист в.о. начальника Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 14975/14-11 від 26.10.2018, суд приходить до висновку, що обґрунтованої та вичерпної відповіді на поставлені позивачем питання не надано.

Поряд з цим, суд зазначає, що лист відповідача №14979/14-11 від 26.10.2018 року не є за своєю суттю відмовою у наданні відповіді. Позивачем не доведено які саме інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації порушують законні права та інтереси запитувача (позивача), як не встановлено їх і судом.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи те, що судом встановлено, що листом № 14975/14-11 від 26.10.2018 відповідач не надав відповідь на поставлені позивачем питання в запиті від 22.10.2018, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у ненаданні відповіді на поставленні питання у запиті ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року та з метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати інформацію про черговість виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 820/3312/18 та повідомити ОСОБА_1, як стягувача, про виділення коштів та період виплати пенсії на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2009 року у справі № 2-а-42/09, за запитом ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов'язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (місцезнаходження - 64309, Харківська область, м. Ізюм, проспект Незалежності, 2, ідентифікаційний код - 40387920) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у ненаданні відповіді на поставленні питання у запиті ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року.

Зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати інформацію про черговість виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2018 у справі № 820/3312/18 та повідомити ОСОБА_1, як стягувача, про виділення коштів та період виплати пенсії на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 29 квітня 2009 року у справі № 2-а-42/09, за запитом ОСОБА_1 від 22 жовтня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справа розглядалась в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С. Мороко