Справа № 405/4380/18
Суддя: Драний В. В.
Дата ухвалення: 2018-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4380/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Драного В.В.

при секретарі Дерев'янко А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Маслиги Ігоря Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області Маслиги І.М. в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ВР № 254280 від 01.06.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за порушення п. 8.7.3 ґ)ПДР України, за те ще він, керуючи транспортним засобом Niva 1230 GLS, номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницькому по вул. Мурманська, 12 здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (жовтий), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. В обґрунтування позову вказав, що 01.07.2018 року стосовно нього відповідачем була складена оскаржувана постанова. Вказує, що ця постанова не містить точної дати та часу вчинення адміністративного правопорушення, складена з порушенням норм КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395. Зазначає, що відеозапис, наданий відповідачем як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не свідчить про факт його вчинення саме позивачем та здійснення проїзду саме на жовтий сигнал світлофору. За таких обставин, просить скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.08.2018 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи роз'яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, роз'яснено наслідки ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Роз'яснено необхідність одночасного надіслання відзиву суду та копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

26.09.2018 року відповідач подав до суду клопотання про розгляд без його участі та про долучення до матеріалів справи відео-фіксації з місця адміністративного правопорушення від 01.07.2018 року. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд на підставі ст. 8 КАС України, згідно з якою усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно з якою розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР № 254280 від 01.06.2018 року, складеної інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області Маслигою І.М., 01.06.2018 року водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Niva 1230 GLS, номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницькому по вул. Мурманська, 12 здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (жовтий), чим порушив п. 8.7.3 ґПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови додається відео з бодікамери 66 (а.с. 14).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.7.3 ґ)ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Згідно з частиною третьою цієї статті постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В порушення вимог зазначеної статті оскаржувана постанова не містить достовірних відомостей про дату розгляду справи та дату та час вчинення адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу на те що, з відеозапису, наданого відповідачем в якості доказу у справі, встановлено, що складання відповідачем постанови про адміністративне правопорушення здійснювалося 01.07.2018 року. Як вбачається з листа ДПП УПП в Кіровоградській області від 24.07.2018 року № П-559/41/34/03-2018 оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення (постанова ВР № 254280) здійснювалось 01.07.2018 року. При цьому, у примірнику оскаржуваної постанови, наданому позивачу, дата розгляду справи та дата вчинення адміністративного правопорушення вказана як 01.06.2018 року.

Також, у примірнику оскаржуваної постанови, наданому позивачу, час вчинення адміністративного правопорушення не вказаний взагалі.

Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що саме позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (жовтий). Відеозапис, наданий відповідачем в якості доказу у справі, відображає процес складання відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення і не містить технічної фіксації вчинення безпосередньо позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Щодо твердження позивача, що оскаржувана постанова повинна була розглядатися відповідачем не на місці вчинення правопорушення, а за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Як вбчається з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 цього Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні ч. 1 ст. 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Окрім того, аналіз п. 2.3 зазначеного рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку про те, що Конституційний Суд України, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258, зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що саме позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив проїзд перехрестя на забороняючий сигнал світлофора (жовтий).

Таким чином, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в порушення зазначених вище вимог закону щодо обов'язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не було надано суду матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки заперечується позивачем та не містить достовірних відомостей про дату та час вчинення адміністративного правопорушення, а інші докази які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи доводи позивача не спростовуються, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що постанова була винесена з порушенням вимог щодо її форми та змісту, без доказової бази, які б підтверджували факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

За наведених обставин, враховуючи відсутність доказів порушення позивачем ПДР України,суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, у зв'язку з чим постанова, складена інспектором роти № 2 батальйону УПП у Кіровоградській області Маслигою І.М. 01.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 254280 від 01.06.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283 КУпАП, керуючись ст. ст. 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (25006, АДРЕСА_1) до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Маслиги Ігоря Михайловича (25030, м. Кропивницький, вул. Бутусова, 22 Б) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 254280 від 01.06.2018 року, винесену інспектром роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції Маслигою Ігорем Михайловичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеннядо суду апеляційної інстанції через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний