Справа № 461/5208/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2779/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі секретаря судових засідань Герман О.В.,

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби на рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Юрківа О.Р. в м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, у якому просить: визнати протиправною і скасувати постанову в справі про порушення митних правил №3329/20900/18 від 26.06.2018, якою його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України (далі - МК України).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надані ним митному брокеру документи є достовірними, митна вартість транспортного засобу підтверджена висновком № 5898 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.05.2018, сплачені всі митні платежі, автомобіль випущено у вільний обіг, лист польської компанії «Sp. Z o. o. Golden» від 09.05.2018 вважає неналежним та недопустимим доказом у справі. Вважає, що при розгляді протоколу та винесенні відповідачем постанови в справі про порушення митних правил не з'ясовані і не дослідженні всі обставини справи.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01.10.2018 задоволено повністю позовну заяву.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу. Вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника позивача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 ввіз на митну територію України автомобіль BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, об'ємом 1995 см. куб, сірого кольору. Наведений транспортний засіб згідно договору купівлі-продажу був куплений у польської компанії GOLDEN SP.Z.O.O. за 24 000 польських злотих.

Декларування автомобіля BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, на підставі договору доручення від 27 квітня 2018 року про надання послуг декларанта, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3, здійснено митним брокером ФОП ОСОБА_4

З метою перевірки законності ввезення та розміру вартості автомобіля марки BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, на електронну адресу компанії «GOLDEN SP.Z.O.O» Львівською митницею ДФС було направлено лист від 04.05.2018 № 8586/10/13-70-20/38 з вимогою надіслати усі документи, які були підставою для здійснення експортної операції.

09.05.2017 року на електронну адресу Львівської митниці ДФС надійшов лист компанії «GOLDEN SP.Z.O.O», в якому зазначено, що компанія «GOLDEN SP.Z.O.O» здійснила продаж автомобіля марки BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за 44 000 польських злотих. Також до листа прикріплена Faktura VAT № 7/MAG/2018 kopia від 24.04.2018 року, в якій зазначено, що автомобіль марки BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, проданий за 44 000 польських злотих.

З огляду на різницю заявленої і прийнятої під час митного оформлення вартості транспортного засобу, стосовно отриманої в електронному вигляді інформації від компанії продавця, різниця розміру митних платежів становить 34 431, 21 гривень.

01.06.2018 інспектор Львівської митниці ДФС Жереб В.В. за ознаками ст.485 МК України склав щодо ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил. В протоколі зазначено, що ОСОБА_3 заявив у митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару та надав з цією метою документи, що містять такі відомості.

26.06.2018 року заступник начальника Львівської митниці ДФС Скоромний Я.І. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено стягнення у вигляді 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 103 293, 63 гривень штрафу.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що наявність в діях позивача передбаченого ст.485 МК України складу порушення митних правил не доведена, а відтак заявлені позовні вимоги визнав обґрунтованими та доведеними.

Перевіряючи законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що склад правопорушення, визначеного статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно наявних в матеріалах справи доказів митне оформлення автомобіля BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 здійснено митним брокером ФОП ОСОБА_4

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, відповідачем не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність у ОСОБА_3 інших відомостей на транспортний засіб, ніж надані митним органам на момент проведення митного оформлення, а відтак, доводили би наявність в її діях умислу щодо зменшення суми митних платежів.

До матеріалів справи долучено висновок № 5898 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.05.2018, згідно якого вартість на кордоні України - без врахування митних платежів та зборів, не розмитненого і не зареєстрованого в Україні автомобіля марки BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 станом на момент виконання дослідження становить 6865 EUR. З наведеної суми у висновку ОСОБА_3 були нараховані та сплачені митні платежі та збори.

Крім того, заявлена декларантом митна вартість транспортного засобу згідно з митною декларацією № 209190/2018/012819 визначена за передбаченим ст.64 МК України резервним методом, де вартість транспортного засобу BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 становить 24000 польських злотих, з чим погодилась митниця.

За матеріалами справи відповідач, з метою встановлення правдивості відомостей, поданих до митного оформлення, надіслав запит до польської компанії «GOLDEN SP.Z.O.O» та отримав на свою електронну адресу лист, в якому зазначено, що компанія здійснила продаж автомобіля марки BMW, модель 520 d, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 за 44 000 польських злотих. До листа долучено копію рахунку-фактури № 7/MAG/2018 від 23.04.2018.

Враховуючи наведену розбіжність, митний орган склав протокол про порушення митних правил, в основу якого покладено лише один доказ для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за передбачене ст.485 МК України, а саме, одержані від польської компанії через електронну скриньку лист та скановану копію рахунку-фактури № 7/MAG/2018 від 23.04.2018.

Згідно положень п.5 ч.1 ст.352 МК України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що відомості отримані від уповноважених органів іноземних держав можуть використовуватись лише за умови їх документального підтвердження.

У відповідності до положень ст.75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як передбачено положеннями ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, самі відомості без документального їх підтвердження не можуть вважатись допустимими доказами в підтвердження порушень, наведених в протоколі та постанові про порушення митних правил.

Разом з тим, в ході здійснення провадження в справі про порушення митних правил №3329/20900/18 запит польським митним органам щодо митного оформлення експорту транспортного засобу не направлявся і на час розгляду та винесення оскаржуваної постанови митний орган не провів жодної документальної перевірки на підтвердження чи спростування заявлених в листі польської компанії обставин і така інформація відсутня в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Отже, посилання митного органу на електронний лист від компанії «GOLDEN SP.Z.O.O » від 09.05.2018 та копію фактури VAT 7/MAG/2018 «GOLDEN SP.Z.O.O» від 23.04.2018 як на докази є безпідставним, оскільки такі не є належними у розумінні статей 74, 75 КАС України.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції аргументовано звернув увагу, що отримані від компанії «GOLDEN SP.Z.O.O» скан копії документів не служать належним підтвердженням про вчинене адміністративне правопорушення особою, а є лише ознакою поверховості в роботі митних органів, оскільки належним адресатом такого звернення мають бути митні органи країни-відправника, тобто Республіки Польща, з дотриманням відповідних процедур.

Таким чином, Львівською митницею ДФС остаточно не з'ясовані питання достовірності вищевказаних документів, обставини їх виготовлення, як і відсутні докази підробки, незаконності отримання товаросупровідних документів, поданих позивачем до митного контролю, адже вказані документи недійсними у встановленому Цивільним кодексом України порядку не визнані.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не бачить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року у справі № 461/5208/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 13.12.2018.