Справа № 804/4818/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/4818/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року (суддя Верба І.О., повний текст складено 10.09.2018р.) у справі №804/4818/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01.10.2017;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести з 01.10.2017 перерахунок пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, з урахуванням його заяви від 13.10.2006 про перехід на пенсію по інвалідності у розмірі пенсії за віком, в десятиденний строк з моменту набуття рішенням законної сили;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що з 04.10.1974р. перебував на обліку в органах Пенсійного фонду та отримував пенсії як по інвалідності так і за віком, в залежності від того який розмір пенсії був більшим у зв'язку із змінами у чинному законодавстві. З 01.10.2017р. у позивача виникло право на підвищення пенсії по інвалідності, натомість, йому стало відомо, що на вказану дату йому виплачується пенсія за віком. Позивач вказував на те, що 13.10.2006р. він звертався із заявою про переведення його із пенсії за віком на пенсію по інвалідності, але цього, як стало відомо позивачу у 2018 році, органом Пенсійного фонду зроблено не було. Вказуючи на те. що така бездіяльність відповідача призвела до неможливості підвищення пенсії по інвалідності, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, судом першої інстанції встановлено, що станом на 01.10.2017р. позивач перебував на обліку в органах ПФУ та отримував пенсію за віком. Встановивши такі обставини, суд першої

інстанції зазначив те, що за відсутності у 2017 році призначеної позивачу пенсії за інвалідністю, є такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення позивачу перерахунку пенсії по інвалідності з 01.10.2017 та зобов'язання відповідача провести з 01.10.2017 перерахунок пенсії з урахуванням його заяви від 13.10.2006.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для перерахунку пенсії по інвалідності. Позивач вказує на те, що він має право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на підставі ч.2 ст.33 Закону №1058. На підставі поданої позивачем заяви від 13.10.2006р. відповідач був зобов'язаний перевести його на пенсію по інвалідності, у зв'язку з чим позивач має право на її підвищення з 01.10.2017р.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 вперше звернувся за призначенням пенсії по інвалідності 04.10.1974, призначено пенсію по інвалідності (ІІ група від загального захворювання).

Довідкою від 13.02.1984 №030803 позивачу встановлена ІІ група інвалідності за загальним захворюванням. З вказаного періоду позивачу призначена та виплачувалась пенсія по інвалідності як особі із інвалідністю ІІ групи.

На підставі заяви позивача від 20.04.2005 про переведення на пенсію за віком, припинено виплату пенсії по інвалідності (шифр 421), та призначено пенсію за віком (шифр 101) з 20.04.2005 довічно.

Розпорядженням №121730 від 08.08.2005 позивачу призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (шифр 421) з 12.01.2005, виплату пенсії по шифру 101 припинено.

Розпорядженням №121730 від 08.08.2005 позивачу припинено виплату пенсії за шифром 421, з 20.04.2005 призначено пенсію за віком (шифр 101).

Листом від 22.06.2005 №Г-217 відповідач повідомив про правильність обрахунку пенсійних виплат із визначенням їх складових.

Заявою від 08.08.2005 позивач просив його заяву від 20.04.2005 про переведення на пенсію за віком вважати недійсною.

Листом від 17.08.2005 №Г-291 позивачу роз'яснено, що розмір пенсії за віком та пенсії по інвалідності є однаковими, та для переведення на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком належить надати додаткові документи.

13.10.2006 позивач подав заяву вх. №356/10 про переведення на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Розпорядженням №121730 від 26.10.2006 позивачу призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (шифр 421) з 13.10.2005, виплату пенсії по шифру 101 припинено.

Розпорядженням №121730 від 30.10.2006 позивачу припинено виплату пенсії за шифром 421, з 13.10.2006 призначено пенсію за віком (шифр 101).

У подальшому з 2009 року по теперішній час розпорядженнями відповідача розмір пенсії за віком (шифр 101) перераховувався шляхом збільшення та включення надбавок, у тому числі на підставі судового рішення у справі №2а-3465/11 надбавки як дитині війни.

27.03.2018 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою про здійснення обрахування розміру пенсії за віком та по інвалідності.

З метою обрахування розмірів пенсій відповідачем 30.03.2018 здійснено інформаційний розрахунок, згідно якого розмір пенсії по інвалідності (шифр 421) на 27.03.2018 складав би 1946,68 грн., коли призначений розмір пенсії за віком з 01.04.2018 дорівнює 1508,43 грн.

Листом від 06.04.2018 №Г-4802-18 позивача повідомлено, що попереднім розрахунком на 27.03.2018 розміру пенсії по інвалідності встановлено його більший розмір, ніж поточні пенсійні виплати з пенсії за віком, та запропоновано подати заяву про переведення на пенсію по інвалідності, яка здійснюється з дати надання відповідної заяви.

18.04.2018 позивач подав відповідачу лист вх.№Г6163-18 про здійснення переведення на пенсію по інвалідності, оскільки відповідна заява подана 13.10.2006, та просив здійснити доплати згідно судового рішенням.

02.05.2018 відповідач надав відповідь на лист, в якому зазначив про необхідність подання заяви для переведення на інший вид пенсії, повідомив про проведення перерахунку з нарахуванням доплати за судовим рішенням.

Не погоджуючись з відмовою відповідача здійснити перерахунок пенсії по інвалідності, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст..9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на яку посилається позивач в апеляційній скарзі, передбачено право непрацюючих осіб з інвалідністю ІІ групи за їх вибором на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

Не заперечуючи права позивача, визначеного ч.2 ст.33 вказаного Закону, суд апеляційної інстанції виходить із того, що станом на 01.10.2017р. позивач перебував на обліку в органах ПФУ та отримував пенсію за віком, а не пенсію по інвалідності.

Зміст та обсяг вимог, які позивачем визначено у заявленому позові, зводяться до визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії по інвалідності з 01.10.2017р. та зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок з вказаної дати, з урахуванням його заяви від 13.10.2006р. про перехід на пенсію по інвалідності.

Таким чином, враховуючи те, що станом на 01.10.2017р. позивачу не була призначена пенсія по інвалідності, то у суду відсутні підстави для висновку про неправомірну бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії по інвалідності з 01.10.2017р. і, як наслідок, відсутні підстави для зобов'язання відповідача вчинити такі дії.

Посилання позивача на те, що ним 13.10.2006р. була подана заява відповідачу про переведення із пенсії за віком на пенсію по інвалідності, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки не спростовують тих обставин, що пенсія по інвалідності позивачу, станом на 01.10.2017р., не призначалась.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем, у межах цієї справи, не було заявлено вимог щодо правомірності дій відповідача по розгляду його заяви від 13.10.2006р. та призначення пенсії по інвалідності. Не надано позивачем доказів і того, що неправомірність таких дій відповідача встановлена у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч.5 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості вирішити питання щодо правомірності чи неправомірності дій (бездіяльності) органу ПФУ під час вирішення заяви позивача від 13.10.2006р.

При цьому, встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що заява позивача від 13.10.2006р. відповідачем була реалізована (п.50 рішення першої інстанції), у зв'язку з чим не може бути підставою для здійснення переведення на пенсію по інвалідності за ініціативою відповідача у теперішній час.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також приймаючи до уваги зміст та обсяг заявлених позивачем вимог у цій справі, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим підстав для його скасування, у межах доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі №804/4818/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 13.12.2018р.

Повний текст постанови складено 14.12.2018р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк