Справа № 607/10991/18
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2761/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сапіги В.П.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участі: секретаря судових засідань Герман О.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Гребеняка Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Грицака Р.М. в м. Тернополі, яке складено та підписано 08.10.2018, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС, у якому просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0062/40300/18 від 23 травня 2018 року та закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в матеріалах справи про порушення митних правил відсутні докази того, що позивач мав умисел на вчинення дій, передбачених статтею 485 МК України, що унеможливлює притягнення особи до відповідальності, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.10.2018 задоволено повністю адміністративний позов.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу. Вважає оскаржуване рішення необґрунтованим з мотивів невідповідності викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи та таким, що прийняте із порушенням норм матеріального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тими ж доводами, що й у відзиві на позовну заяву, та зазначає, зокрема, що митницею відповідно до винесеної постанови ОСОБА_6 інкримінується надання з метою неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів на суму 3 142,94 грн через уповноважену особу органу доходів і зборів (Тернопільській митниці ДФС) контракту № 01/01/2014 NL від 20.09.2014 та інвойсу від 17.04.2015 № 0030, що містять неправдиві відомості про відправника та одержувача, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості, зокрема, ціну вказаного транспортного засобу, а не заявлення у митній декларації з такою ж метою таких неправдивих відомостей, про що помилково йдеться у рішенні суду. Вважає, що саме керівник ТОВ "Сокіл-Захід" ОСОБА_4 уповноважений на здійснення волевиявлення від імені ТОВ "Сокіл-Захід", а тому останній подавав органу доходів і зборів (Тернопільській митниці ДФС) передбачені законодавством документи та відомості (зокрема, контракт купівлі-продажу від 20.09.2014 №01/01 2014 NL та інвойс від 17.04.2015 № 0030, нібито виданий нідерландською компанією «М. VOS YOF»), необхідні для здійснення митного оформлення цих транспортних засобів через агента з митного оформлення митного брокера - ТОВ "Віта-Едванс". Також апелянт вважає помилковим висновок суду, що в діянні ОСОБА_4 немає умислу, оскільки він не укладав договір купівлі-продажу від 20.09.2014 №01/01/2014 NL, а це зробив попередній керівник ТОВ "Сокіл-Захід". Листом від 13.11.2015 №DIC_2015_36537 митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував, зокрема, не лише проте, що вказаний контракт насправді між ТОВ "Сокіл-Захід" та нідерландською компанією "М. VOS YOF" не укладався, a й про те, що транспорті засоби українській компанії не продавалися та ніякі інвойси не видавалися. Тому митниця дійшла висновку, що директор ТОВ "Сокіл-Захід" ОСОБА_4 свідомо, попередньо знаючи про неправдивість відомостей про відправника, отримувача та ціну вказаного транспортного засобу, надав з метою неправомірного зменшення розміру належних до сплати митних платежів через уповноважену особу органу доходів і зборів контракт №01/01/2014 NL від 20.09.2014 та інвойс від 17.04.2015 № 0030, нібито виданий нідерландською компанією "M.VOS VOF", що містять неправдиві відомості про відправника, одержувача, а також неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості, зокрема, ціну цього товару. Також висновок суду про те, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності пропущено митницею, не ґрунтується на нормах МК України та спростовується фактичними обставинами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 20 вересня 2014 року між ТОВ «Сокіл-Захід», в особі директора Шумського М.Б., та компанією «M.VOS VOF» (5334 LH Velddriel, De Tweede Geerden, 9 Netherlands) укладено договір №01/01/2014 NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар (п. 1.1. Договору). Сторони домовились, що товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010. Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобов'язується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України. Вартість товару визначається в рахунках.

10 жовтня 2014 року ТОВ «Віта-Едванс» як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера, та ТОВ «Сокіл-Захід» як замовник уклали договір №10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Згідно з умовами даного договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці. Дії, пов'язані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України.

20 квітня 2015 року ТОВ «Віта-Едванс» як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід» подало в Тернопільську митницю ДФС попередню декларацію ЕЕ № 403000010/2015/100092 про намір ввезти на митну територію України товар автомобіль MAZDA RX-8, 2004 року випуску, № кузова: НОМЕР_1

20 квітня 2015 року вказаний товар ввезено для одержувача (покупця) TOB "Сокіл-Захід" згідно попередньої декларації EE № 403000010/2015/100092 через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС у митному режимі "імпорт" та доставлено у місце прибуття автотранспорту TOB "Інтерброк" для здійснення подальшого митного оформлення Тернопільською митницею ДФС. Ціна товару становить 500 євро, що по курсу Національного банку України на день подання митної декларації митниці становить 12163,07 грн.

Згідно з оскаржуваною постановою сума неправомірного зменшення розміру митних платежів становить 3142,94 грн.

Листом від 13 листопада 2015 року митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував, що контракт між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією «M.VOS VOF» не укладався.

Відносно гр. ОСОБА_4 12.03.2018 у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України.

Постановою Тернопільської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №0062/40300/18 від 23 травня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 9428,82 грн, що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з представлених та досліджених доказів не встановлено, що позивачем вчинено будь-які умисні дії щодо неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. За відсутності в діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України, наслідком є скасування оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил. Суд також в оскаржуваній постанові встановив невідповідність викладених висновків фактичним обставинам справи.

Перевіряючи законність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Митним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та є публічно-правовими, оскільки стосуються притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Положеннями ст. 486 МК України визначено, що завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що склад правопорушення, визначеного статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Об'єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов'язково повинен поєднуватися з умислом суб'єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Частиною 1 статті 266 Митного кодексу України визначені обов'язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів 20.04.2015 попередню декларацію ЕЕ № 403000010/2015/100092 про намір ввезти на митну територію України товар автомобіль MAZDA RX-8, 2004 року випуску, № кузова: НОМЕР_1 подано в Тернопільську митницю ДФС митним брокером ТОВ «Віта-Едванс».

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Едванс» уповноважене провести декларування товару від свого імені.

Відповідно до частини 5 статті 266 Митного кодексу України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Виходячи з вищезазначеної норми, суд приходить до висновку, що митний брокер (брокерська компанія), як особа уповноважена на декларування товарів, несе таку саму відповідальність, що й декларант.

До також висновку прийшов Верховний Суд, що наведений у постанові від 15 травня 2018 року (справа №607/2400/17).

Судом встановлено, що ТОВ "Сокіл-Захід" з 10 жовтня 2014 року перебуває на обліку в Тернопільській митниці ДФС та є декларантом згідно МК України. Водночас, митне оформлення вказаного транспортного засобу було проведено Тернопільською митницею ДФС відповідно до поданої ТОВ «Віта-Едванс» митної декларації №403000010/2015/000207 та необхідних документів, зокрема, контракту купівлі-продажу № 01/01/2014 NL від 20 вересня 2014 року та інвойсу №0030 від 17 квітня 2015 року.

В той же час, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Суд першої інстанції вірно вказав, що договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20.09.2014 укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід». Договір із ТОВ «Віта-Едванс» від 10.10.2014 укладався не позивачем, а іншим керівником ТОВ «Сокіл-Захід». Попередні декларації та декларації подавались працівником ТОВ «Віта-Едванс» ОСОБА_8 Інвойс нідерландської компанії та договір із нідерландською компанією M.VOS VOF від 20.09.2014 подавались на пункті пропуску працівникам митниці також не позивачем, а водієм. Пояснень від водія щодо того, хто надав йому вказані документи, працівниками митниці не відібрано. Митні платежі списувались на підставі декларації митницею самостійно.

Зазначені обставини свідчить про те, що позивач безпосередньо дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, не вчиняв.

Дії позивача щодо проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення дійсної ринкової вартості транспортного засобу, з якої сплачені митні платежі, вказують на відсутність волі позивача щодо ухилення від сплати митних платежів у повному розмірі.

Водночас, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які би доводили наявність у діях позивача умислу щодо зменшення суми митних платежів.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції аргументовано звернув увагу на те, що відповідачу ще з відомостей листа №DIC_2015_36537 від 13.11.2015 митного інформаційного центру Королівства Нідерланди, яким інформовано ДФС України, що контракт №01/01/2014 від 20.09.2014 між ТОВ "Сокіл-Захід" та нідерландською компанією "M.VOS VOF" не укладався, транспортні засоби українській компанії не продавалися, стало відомо про факт незаконного переміщення транспортного засобу. Із цього часу орган доходів і зборів мав шість місяців для вирішення питання щодо накладення на позивача відповідного адміністративного стягнення.

За наведених обставин колегія суддів погоджується, що відповідачем пропущено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, відсутність складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи строків.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги встановлене, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з'ясування усіх обставин справи, з порушенням строків притягнення до адміністративної відповідальності, яке підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та прийняття оскаржуваного рішення суду з порушенням норм матеріального права, а тому апеляційний суд не бачить підстав для задоволення апеляційної скарги.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 268, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2018 року у справі № 607/10991/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 13.12.2018