Справа № 444/2621/18
Суддя: Зеліско Р. Й.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 444/2621/18
Провадження № 2-а/444/74/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Жовківський районний суд Львівської області в складі :

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 національної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 3 бат. № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 596456 від 27.08.2018 року,-

В С ТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом, який ним був в подальшому уточнений, до ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 3 бат. № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 596456 від 27.08.2018 року, мотивуючи свої вимоги тим, що даною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень, а саме за те, що він не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», перетнувши її, чим, на переконання інспектора роти № 3 бат. № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України.

Вважає вказану постанову необгрунтованою, протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в порушення вимог ст. ст. 254 та 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектор поліції не склав протоколу та виніс постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 596456 від 27.08.2018 року на місці вчинення правопорушення, що підтверджується самою постановою, у якій в графі «до постанови додаються» проставлено прочерк.

Стверджує, що зазначеними неправомірними діями порушено ряд його прав, повязаних з розглядом справи про адміністративне правопорушення, яка в силу приписів ч. 1 ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглядається у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи і передбачає стадійність, зокрема підготовчу стадію (ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та стадію безпосереднього розгляду (ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення), які є обовязковими.

Вказує, що в результаті порушення зазначених норм та ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення він був позбавлений можливості дати пояснення по справі, заявляти клопотання, зокрема про допит свідків та витребування доказів, а також користуватися правовою допомогою, що є грубим порушенням його прав.

Звертає увагу, що згідно з оскаржуваної постанови, він у м. Львові, вул. Дж. Вашингтона, 3 не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», перетнувши її, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України. Лише цим записом у постанові обмежився інспектор, не конкретизуючи суті правопорушення, що є, на його переконання, грубим порушенням ч. 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, де зазначено, що крім іншого, постанова про адміністративне правопорушення повинна обовязково містити опис обставин, установлених при розгляді справи, адже без цих відомостей встановити факт вчинення правопорушення неможливо.

Наголошує на тому, що адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення він не вчиняв, адже не перетинав вузьку суцільну лінію, а перетнув переривчасту, яка наявна на відрізку дороги по вул. Дж. Вашингтона, 3, про що повідомив інспектора, проте його пояснення не були ним взяті до уваги, попри те, що інспектор не спростував їх жодними доказами та не залучив свідків.

Крім того, звертає увагу на стан всієї дорожньої розмітки по вул. Дж. Вашингтона, яка розмішена на горбистому рельєфі та є практично невидимою, що суперечить п. 8.51 Правил дорожнього руху, згідно якого дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

При цьому наголошує, що таких дорожніх знаків на вказаній ділянці дороги немає.

Позивач вважає, що інспектором патрульної поліції не були вжиті заходи щодо встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, не предявлено жодних доказів, які могли б підтвердити факт скоєння ним відповідних правопорушень. Відтак, оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в його діях ознак правопорушень, за які законом передбачено адміністративну відповідальність, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення правопорушення.

Зокрема, з оскаржуваної постанови вбачається, що до неї не долучені матеріали фото- чи відеофіксації або будь-які інші належні га допустимі докази вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (графа 8 «До постанови додаються» містить прочерк).

Стверджує, що на його вимогу інспектор не надав для огляду відеозапису події, повідомивши, що такий відсутній, що свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення ним правопорушення, відтак про необгрунтованість та протиправність оскаржуваної постанови.

А тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак його представник подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримала повністю, просить такі задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектор роти № 3 бат. № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися повторно, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Від них не надходило на адресу суду заяв, клопотань про розгляд справи без їх участі.

Однак з ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзви на позовну заяву, з якого вбачається, що вони не погоджуються із позовними вимогами у повному обсязі, оскільки зміст позовної заяви не відповідає фактичним обставинам, вона подана лише з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У відзиві зазначено, що позивач здійснюючи поворот ліворуч, перетнув вузьку суцільну лінію 1.1 до пішоходного переходу, зазначеного на фотознімках, долучених до позовної заяви, а не після нього.

Окрім того вважають, що фото ділянки дороги за 2015 рік не може бути належним доказом у справі. Факт перетину розмітки підтверджується відеозаписом з автореєстратора службового автомобіля, який долучають до відзиву.

Стверджують, що оскаржувана постанова винесена відповідно до ст. 222, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є законною, обгрунтованою та справедливою, тому немає підстав для її скасування. Інспектор діяв правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, передбачений законом.

А тому просять у задоволенні позову відмовити у повному обсязі у звязку з безпідставністю такого.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

П. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Так як представник відповідача, відповідач в судове засідання не зявилися без повідомлення причин неявки, жодних відомостей про поважність причин такої неявки у суду немає, представник позивача просить справу розглядати без її участі та участі самого позивача, а суд приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності учасників.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Конституцією України закріплено норму щодо обовязку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19).

З копії постанови серії НК № 596456, яка винесена інспектором роти № 3 батальйону № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_3 27.08.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за те, що він 27.08.2018 року о 17 год. 25 хв. в м. Львові по вулиці Дж. Вашингтона, 3, керуючи транспортним засобом Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія», перетнувши її, чим порушив п. 8.5..1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, однак це правило не стосується правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

А тому посилання позивача у позовній заяві на те, що працівник поліції зобовязаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення є безпідставними.

Також не грунтуються на нормах законодаства твердження позивача про те, що порушено ряд його прав, повязаних з розглядом справи про адміністративне правопорушення, яке, на переконання позивача, згідно ч. 1 ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення повинно розглядатися у пятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Суд враховує, що у позовній заяві, яка подана на адресу суду, позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення 27.08.2018 року.

Однак ним не заперечується факт керування 27.08.2018 року о 17 год. 25 хв. в м. Львові по вулиці Дж. Вашингтона, 3 транспортним засобом Mazda 626, номерний знак НОМЕР_1 та здійснення повороту ліворуч.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

На адресу суду представником відповідача надано відзив на позовну заяву та долучено компакт-диск із відеозаписом події, яка відбулася 27.08.2018 року.

Судом детально оглянутий даний відеозапис. З нього вбачається, що 27.08.2018 року о 17 год. 25 хв. водієм автомобіля Mazda 626 здійснено поворот ліворуч.

В той же час, з даного відеозапису можна помітити, що дорожня розмітка по вул. Дж. Вашингтона в місці, де здійснено поворот ОСОБА_1 є практично невидимою.

П. 8.5.1 ПДР України встановлено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Суд враховує, що згідно розділу 34 Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно п. 8.51 ПДР України дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

З оглянутого відеозапису вбачається, що таких дорожніх знаків на вказаній у постанові ділянці дороги в напрямку руху транспортного засобу Mazda 626 під керуванням позивача станом на 27.08.2018 року не було.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові у графі № 8 «до постанови додаються» поставлено прочерк, в той же час в подальшому на адресу суду надано відеозапис події, яка покладена в основу такої постанови.

Суд враховує, що згідно ч. 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд не бере до уваги надане позивачем фото з googlemaps щодо розмітки по вулиці Дж. Вашингтона, оскільки дане фото датоване червнем 2015 року, крім того фотографію здійснено у протилежному напрямку руху по вулиці Дж. Вашингтона, а не в напрямку руху автомобіля Mazda 626.

Суд не погоджується з твердження позивача, які наведені у відзиві про те, що розгляд працівником поліції справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцезнаходженням органу уповноваженого розгляду справи, є неправомірним та призвело до порушення його прав передбачених ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема подати письмові пояснення, заявляти клопотання про допит свідків, а також користуватися юридичною допомогою.

Так, позивачем не враховано, що є адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються судом (ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення) за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу (суду), уповноваженого законом розглядати справу у межах територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, а є адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, які розглядаються органами Національної поліції на місці зупинки транспортного засобу та розгляд таких справ закінчується винесенням постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення (ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Судом при вирішенні справи взято до уваги, що в ході судового розгляду представником відповідача, відповідачем не надано доказів, які б підтверджували порушення позивачем перетину вузької суцільної лінії на спростування його позовних вимог щодо факту вчинення адміністративного правопорушення, оскільки з представленого відеозапису суд не вбачає чіткої розмітки дорожнього покриття, а тому не може стверджувати про порушення п. 8.5.1 ПДР України при відсутності встановлених відповідних за змістом дорожніх знаків (вимога п. 8.5 51 ПДР України)

Відповідно до ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Виходячи з ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку, що в діянні ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки під час розгляду справи в суді не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не доведено самого факту вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення гарантії, свобод і інтересів особи і громадянина, виходячи із наданих ст. 245 КАС України суду повноважень при прийнятті рішення та враховуючи положення ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 286 КАС України, суд приходить до переконання, що задоволення позовних вимог в повному обсязі буде найбільш доцільним способом захисту порушеного права позивача ОСОБА_1, а тому оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ч. 4 ст. 229, 241, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 бат. № 1 ОСОБА_2 патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 596456 від 27.08.2018 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп.- закрити.

Апеляційна скарги на судове рішення відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Суддя Р. Й. Зеліско