Справа № 805/1628/17-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року справа № 805/1628/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 р. у справі № 805/1628/17-а (головуючий І інстанції суддя Голубова Л.Б.) за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 281350,37 грн.,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2017 року Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 281 350, 37 грн. на розрахунковий рахунок 0002, код бюджетної класифікації платежу 18010900, одержувач УДКСУ у м. Полтаві, ЗКПО 38019510, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Полтавській області МФО 831019 (а.с. 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 281 350, 37 грн. на користь місцевого бюджету на розрахунковий рахунок: 0002, код бюджетної класифікації платежу 18010900, одержувач УДКСУ у м. Полтаві, ЗКПО 38019510, банк одержувача: ГУ ДКСУ у Полтавській області МФО 831019 (а.с. 62-63).

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову (а.с. 76-78).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Згідно з п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норми цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Вказує на те, що суми грошового зобов'язання є неузгодженими і тому неможливо стягнути з ОСОБА_3 неіснуючий податковий борг.

За унормуванням ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідач зареєстрований як фізична особа - підприємець 15 лютого 2000 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку в державній податковій інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області як платник податків за неосновним місцем з 30 березня 2016 року за № 138, що підтверджується повідомленням про взяття на облік за неосновним місцем обліку форми № 16-ОПП (а.с. 9-12, 17).

Відповідачем надано до державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області декларації з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності:

- за звітний податковий період 2015 рік, якою було визначено суму орендної плати за листопад 2015 року в розмірі 104 527,30 грн. та за грудень 2015 року в розмірі 52000,00 грн., загальна річна сума податку з орендної плати за землі державної або комунальної власності за 2015 рік у розмірі 156 527,30 грн. (а.с. 13-14);

- за звітний податковий період 2016 рік, якою було визначено щомісячну суму з лютого по грудень 2016 року по 15 388,00 грн., а у січні 2016 року - 15 385,07 грн., загальна річна сума податку з орендної плати за землі державної або комунальної власності за 2016 рік у розмірі 184 653,07 грн. (а.с. 15-16).

Згідно розрахунку податкового боргу ФОП ОСОБА_3 податковий борг відповідача «орендна плата з фізичних осіб» становить 281 350, 37 грн. (а.с. 7).

Як вбачається із зворотного боку облікової картки за відповідачем станом на 31 січня 2017 року обліковується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 298 543,72 грн., з яких позивач просить стягнути 281 350,37 грн. (а.с. 38, 54).

Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Донецькій області була винесена податкова вимога від 27 січня 2016 року № 65-23, з якої вбачається, що станом на 26.01.2016 року загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 104697, 30 грн. та застосовано до відповідача штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн. (а.с. 8).

Спірним у даній справі є правомірність стягнення з відповідача податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 281 350, 37 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

П. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкові вимоги відкликаними, визначений ст. 60 Податкового кодексу України.

Податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

У випадках, визначених підпунктами 60.1.3 і 60.1.5 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов'язання або податкового боргу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, яка набрала законної сили, встановлено, що спірна вимога вважається відкликаною, оскільки сума податкового боргу була сплачена позивачем в повному обсязі платіжним дорученням № К170724 від 24.07.2017 року на суму 298 543, 72 грн.

Таким чином, з 24.07.2017 року спірна вимога є відкликаною.

Згідно п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що на час розгляду даної справи спірна вимога є відкликаною, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга відповідача задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 78, 283, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 р. у справі № 805/1628/17-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, третя особа - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 281350,37 грн.- відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (, місцезнаходження: вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код РНОКПД НОМЕР_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1, 85203) судові витрати у розмірі 4 642 грн. (чотири тисячі шістсот сорок дві) грн. 19 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко