Справа № 2040/7132/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 грудня 2018 р. № 2040/7132/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді- Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участю:

представник позивача - не прибув,

представник відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУНОМЕР_2) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області №8 від 04.10.18 та № 8 від 21.09.2018, якими позивачу нараховані зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 58732,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно та всупереч вимогам закону винесено податкове повідомлення-рішення, яким позивачу нараховані зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у розмірі 58732,91 грн. Вказане податкове-повідомлення порушує права та законні інтереси позивача, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на правомірність винесеного рішення та наявність у власності позивача нерухомого майна, що є об'єктом оподаткування відповідно до Податкового кодексу України.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та основним видом його діяльності за КВЕД - 25.11, є зокрема Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій.

ОСОБА_1 (далі - позивач) отримано від Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач) податкове повідомлення-рішення від 22.05.2018 за № , яким визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно за 2017 рік у розмірі 58732,91 грн.

Позивач 09.07.2018 року звернувся із письмовою заявою про надання розрахунку до податкового повідомлення-рішення.

06.08.2018 надійшла відповідь від відповідача № 8368/Р/20-40-13-09-23 від 01.08.2018 року. З посиланням на п. 266.7.1. п.266.7. ст. 266 Податкового кодексу України, який регулює порядок обчислення суми податку з обєкта/обєктів житлової нерухомості наведено наступний розрахунок:

Розрахунок податку на об'єкт загальною площею 1344,44 кв.м

Ставка 32,00 гри. за 2017 р.

База оподаткування 1344,44 кв.м за 2017 рік

Сума податку за 2017 р. 1344.44 *32,00 = 39436,91 грн.

Розрахунок податку на об'єкт загальною площею 603,00 кв.м

Ставка 32.00 гри. за 2017 р.

База оподаткування 603.0 кв. м за 2017 р.

Сума податку за 2017 р. 603,0 * 32,00 = 19296,00 грн.

Крім того, 09.07.2018 позивач також звернувся до ГУ ДФС у Харківській області із заявою про проведення звірки в порядку п.п. 266.7.3. п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України з наданням документів, що підтверджують вид та цільове призначення нерухомості, що знаходилась у власності позивача у 2017 році, для здійснення правильного розрахунку суми податку. Однак, станом на день подання цієї позовної заяви, відповіді на заяву про проведення звірки позивач не отримав.

Пізніше позивачем отримано повідомлення від відповідача № 9744/ФОП/20-40-58-06-23 від 28.09.18 про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 22.05.18 року на суму 58 732,91 грн. скасоване і, натомість, 17.09.2018 року прийнято два інших податкових повідомлення-рішення про нарахування податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно по нежитловому приміщенню літ.Б-4 та літ К-1 по АДРЕСА_2, на суму 39436,91 грн. (№8 від 21.09.2018) та 19296,00 грн. (№ 8 від 21.09.2018) відповідно. Загалом, сума нарахування складає 58 732,91 грн., тобто є тотожною сумі нарахування за податковим повідомленням-рішенням № від 22.05.2018.

Ще згодом, позивачем отримано від відповідача повідомлення № 9925/ФОП/20-40-58- 06-23 від 04.10.2018, в якому зазначено про відкликання (скасування) податкового повідомлення-рішення №8 від 21.09.2018, у зв'язку із технічною помилкою, та формування нового повідомлення-рішення № 8 від 04.10.18, яким нараховано 39708,53 грн. податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно по нежитловому приміщенню літ. Б-4 та літ К-1 по АДРЕСА_2, загальною площею 1353,7 кв. м.

Таким чином, відповідачем фактично змінено форму нарахування - сформовано 2 податкових повідомлення рішення за кожною будівлею окремо, замість одного, а також усунуто арифметичну помилку у множенні ставки на загальну площу об'єкта (на 271,62 грн.), однак, зміст (щодо застосування ставки податку) залишився незмінним.

Позивач вважає, що сума податкового зобов'язання, визначена податковим повідомленням-рішенням від 22.05.2018 за № , розрахована неправильно, а рішення, складене всупереч положенням податкового законодавства є протиправним та таким, що порушує права позивача як платника податків.

Відповідно до п. 1.5 Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування. Ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах:

1) будівлі готельні - 1 відсоток:

2) будівлі офісні - 1 відсоток;

3) будівлі торговельні - 1 відсоток;

4) гаражі - 0,1 відсотка;

5) будівлі промислові га склади - 0,25 відсотка;

6) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;

7) господарські (присадибні) будівлі 0 відсотків;

8) інші будівлі - 0,1 відсотка.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

З матеріалів справи судом встановлено, що у 2017 році позивач володіла:

- нежитловою будівлею виробничого будинку літ «Б-4» за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1353,7 кв. м (на підставі договору поділу від 13.02.2017 р. № 32, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Ке 80237332; технічний паспорт від 30.01.2017);

- нежитловою будівлею виробничого будинку літ «К-1» за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 603 кв. м (на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.2014 р. Ке 1405. витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності№27063129; технічний паспорт від 25.04.2008р.).

Перша будівля загальною площею 1353.7 кв. м. відповідно до технічного паспорта на неї є виробничим будинком, що використовується позивачем як фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності, основним видом якої є вид згідно із код КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Друга будівля, загальною площею 603 кв. м. як вбачається з технічного паспорту на неї та її фактичного цільового призначення, є гаражем.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та тинів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно із абзацом 7 підп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У даній справі спірним питанням є класифікація нежитлової нерухомості позивача та можливість віднесення її до промислових будівель та гаржів відповідно.

Стосовно промислових будівель суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, Нежитлова будівля виробничого будинку літ «Б-4» за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1353,7 кв. м є виробничим будинком, що використовується позивачем як фізичною особою-підприємцем у власній господарській діяльності, основним видом якої є вид згідно із код КВЕД 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру ЮО та ФОП. Виробництво є видом промисловості.

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, позивач є власником нежитлової будівлі - виробничого будинку, який за вимогами ДК 018-2000 належить до класу (код 1251) «Будівлі промислові», а факт відповідності належного позивачу нерухомого майна класу «Будівлі промислові» також підтверджується технічним паспортом обстеження технічного стану нерухомого майна №03 від 12 січня 2017 року.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, щодо правильності розрахунку ставки податку виходячи з розмірів встановлених для будівель торгівлі, у зв'язку з тим, що позивач здає вказане нежитлове нерухоме майно в оренду.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) «Будівлі промислові та склади» належить клас (код 1251) «Будівлі промислові», який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо.

Передання в оренду промислової будівлі не змінює цільового призначення такої будівлі.

Крім того, відповідних доказів на підтвердження передання позивачем у оренду вказаної будівлі та зміни її призначення відповідачем до суду не надано.

З урахуванням положень підп. 266.8.1. п. 266.8 ст. 266 Податкового кодексу України / разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Оскільки право власності на зазначену будівлю набуто позивачем на підставі договору поділу від 13.02.2017 р. № 32. то розрахунок податку має провадитись починаючи з лютого 2017 року.

Річна сума податку: 1353,7 кв. м * 8.00 гри. = 10829.60 гри.

Сума податку за 2017 пік (починаючи з лютого 2017 року):

10829,60 : 12 міс. * 11 міс. = 9 927,13 грн.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість застосування до позивача п. Є п.п. 266.2.2 п.266.2 ст.. 266 ПК України, оскільки позивач не посилався на вказаний пункт в обґрунтування позовної заяви, та позивачем не стверджується, що він підпадає під дію п. є вказаного підпункту ст.. 266 ПК України.

При цьому позивач заперечує проти ставок податку, застосованих до позивача у зв'язку з неправильним визначенням призначення будівлі.

Стосовно Нежитлової будівлі виробничого будинку літ «К-1» за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 603 кв. м, з матеріалів справи вбачається, що за технічним паспортом вказана будівля є гаражем.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 до «Будівель транспорту та засобів зв'язку» з кодом 124 належать зокрема «Гаражі» з кодом 1242, до яких відповідно до ДК 018-2000 відносяться 1242.1 «Гаражі наземні», 1242.2 «Гаражі підземні», 1242.3 «Стоянки автомобільні криті», 1242.4 «Навіси для велосипедів».

Відтак, з урахуванням ставок податку, встановлених п. 1.5 Додатку 1 до рішення 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» від 22.02.2017 № 542/17 ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування. Ставки податку для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у таких розмірах, зокрема для гаражів - 0,1 відсотка.

Таким чином, за нежитлову будівлю виробничого будинку літ «К-1» за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 603 кв. м. має бути застосовано ставку податку у розмірі 0.1 відсотка:

Ставка: 3200 * 0,1 гри. = 3.20 гри.

База оподаткування 603.0 кв.м за 2017 рік

Сума податку за 2017 рік: 603,0 кв. м * 3,20 грн. = 1929,60 грн.

Разом сума податку на нерухоме майно позивача складає: 9 927,13 + 1929,60 = 11856,73 грн., а не 58732,91 гри., як зазначено в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Відтак, суд вважає, що відповідачем необґрунтовано застосовані ставки податку - 1 відсоток, як до будівель торгівлі.

Відповідачем не обґрунтовано застосування максимальної ставки у розмірі 32.00 грн. (1% від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2017 року), тоді як позивачем у заві про проведення звірки надано всі документи, необхідні для застосування правильних ставок податку відповідно до виду об'єкта.

Проте, станом на дату розгляду справи, позивачем не сплачено податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірах відповідно 0.25 % за будівлі промисловості та 0.1 % за Гараж, що наявні у власності позивача.

Відтак, за наявності в позивача невиконаного обов'язку зі сплати податку у визначених вище розмірах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, та скасувати податкові повідомлення рішення 8 від 21.09.2018 та 8 від 04.10.18 в частині нарахування суми зобов'язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованих податковим органом - відповідно в сумі 17366,4 грн. та 29781,41, при цьому залишивши в силі частину податкових повідомлень рішень в сумі зобов'язань, що підлягають сплаті позивачем відповідно до ставок 0.1 %. (1929,60 грн. ) та 0,25 % (9927,13 грн. )

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно за 2017 рік від 21.09.2018 року за №8 в частині визначення податкового зобов'язання в сумі 17366,4 грн. (сімнадцять тисяч триста шістдесят шість гривень, 40 копійок).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області про визначення ОСОБА_1 податкових зобов'язань з податку на нерухоме майно за 2017 рік від 04.10.2018 року за №8 в частині визначення податкового зобов'язання в сумі 29781,41грн. (двадцять дев'ять тисяч сімсот вісімдесят одна гривні 41 копійка).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. код:НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 563,17 грн. (п'ятсот шістдесят три гривні 17 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2018 року.

Суддя Кухар М.Д.