Справа № 460/2764/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2018 року м. Рівне №460/2764/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

02.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №0033068/5202-1705 від 20.03.2018 в загальній сумі 2476,63 грн., в частині податкових зобов'язань, що перевищують податкові зобов'язання при застосуванні ставки оподаткування нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за рішенням Дубровицької міської ради №947 від 27.01.2015 з врахуванням мінімальної заробітної плати 1378,00 грн., з підстав незаконності його прийняття.

Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідно до принципу стабільності податкового законодавства України зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. Відповідно до пп.12.3.4. п.12.3. ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня 2016 року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом. Позивачу на праві власності належить: житловий будинок за адресою м.Дубровиця, вул. Глиняна, буд.3. Всього загальна площа нерухомого майна позивача складає - 204,7 кв.м. З врахуванням пільги на по оподаткуванню житлових будинків -120 м.кв., підлягало до оподаткування площа житлового будинку в кількості 84,7 м.кв (204,7-120). 20.03.2018 ГУ ДФС у Рівненській області на вказаний об'єкт нерухомого майна нарахувала податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. Так, податковим повідомленням-рішенням №0033068/5202-1705 було нараховано 2710,40 грн. податку. Із співвідношення нарахованої суми і площ об'єктів вбачається, що фіскальним органом застосовано ставку в розмірі 32 грн., що відповідає розрахунку ставки, затвердженої рішенням Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017, яким внесено зміни до рішення міської ради №185 від 14.07.2016. Сторона позивача наполягає на тому, що рішення Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017, з огляду на імперативні вимоги Податкового кодексу України не могло бути застосоване в 2017 році. А відтак, при дотриманні норм Податкового кодексу України, фіскальний орган повинен був нарахувати ОСОБА_1 податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік, застосовуючи затверджену рішенням Дубровицької міської ради №947 від 27.01.2015 ставку податку - 0,2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, тобто фіксовану ставку 2,76 грн. за кв.м. За наведеного, сторона позивача вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення підглягає скасуванню, як таке що перевищує податкове зобов'язання при застосуванні ставки оподаткування нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за рішенням Дубровицької міської ради №947 від 27.01.2015 з врахуванням мінімальної заробітної плати 1378 грн.

Відповідачем у встановленні судом строки подано відзив на позовну заяву (а.с.36-39). У відзиві відповідач вказує на те, що у 2017 році, як і в 2016 році, зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, що свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів. У разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік, таке має братись до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. Відповідно до цього, контролюючим органом в повній мірі дотримано законодавчі вимоги при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень, якими визначено позивачу податкові зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік з урахуванням Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" №1791-VIII від 20.12.2016 та рішення Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017. За наведеного сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідженням письмових доказів суд встановив наступне.

27.01.2015 Дубровицькою міською радою прийнято рішення №947, яким на території міста Дубровиці затверджено розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для відповідних типів об'єктів нежитлової нерухомості. Додатком до такого рішення є "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", пунктом 5.1. якого ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування і визначені в додатку 2 до рішення. Згідно з додатком 2 до рішення, на житловий будинок ставка податку визначена на рівні 0,2% (а.с.21-23). Даний факт, як і відповідні розміри ставок, сторонами не оспорюються. Рішення оприлюднено на сайті ради 30.01.2015 (а.с.30).

Рішенням Дубровицької міської ради №82 від 04.02.2016 внесено зміни до рішення міської ради "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" №947 від 27.01.2015. Даним рішенням підпункт 5.1 пункту 5 "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" викладено в новій редакції, за якою, зокрема, для об'єктів житлової нерухомості встановлено ставки податку на рівні 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування (а.с.24). Рішення оприлюднено на сайті ради 04.02.2016 (а.с.30).

Рішенням Дубровицької міської ради №185 від 14.07.2016 визнано такими, що втратили чиність, зокрема, рішення №947 від 27.01.2015 та №82 від 04.02.2016. Цим же рішенням встановлено на території м.Дубровиця податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зокрема, для об'єктів житлової нерухомості, встановлено ставку податку на рівні 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування. Також рішенням встановлені пільги на по оподаткуванню житлових будинків у вигляді зменшення бази оподаткування на 120 м.кв. (а.с.25-26). Рішення оприлюднено на сайті ради 18.07.2016 (а.с.30) та в газеті "Дубровицький вісник" за 15.07.2016 (випуск 28)(а.с.29).

Рішенням Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017 внесено зміни до рішення міської ради №185 від 14.07.2016. Даним рішенням змінено ставки оподаткування для об'єктів житлової нерухомості. Встановлено ставку податку 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, за 1 кв.метр бази оподаткування (а.с.27-28). Рішення оприлюднено на сайті ради 21.02.2017 (а.с.30).

Станом на 01 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3200 грн. Відповідно, ставка податку за рішенням Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017 становила: 3200 грн. х 1 % = 32 грн. за 1 кв.метр бази оподаткування.

20.03.2018 Головне управління ДФС у Рівненській області винесло податкове повідомлення-рішення №0033068/5202-1705, яким визначило ОСОБА_1 податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що підлягає сплаті фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості, за 2017 рік в сумі 2710,40 грн. (а.с.31).

З огляду на суму нарахованого податку, розрахунок проведено із застосуванням затвердженої рішенням Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017 ставки податку у розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування, тобто із розрахунку 32,00 грн. за 1 кв.м. площі об'єкта нерухомого майна: 204,7 кв.м. (площа належного позивачу житлового будинку) - 120 кв.м. (пільга) = 84,7 м.кв (площа, що підлягала до оподаткування) х 32,00 грн. за 1 кв.м. = 2710,40 грн.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, з огляду на таке.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, яким, зокрема, викладено в новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України та введено новий податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За приписами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 вказаного Кодексу (в редакції чинній на 1 січня 2015 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Як передбачено підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" №909-VІІІ від 24.12.2015, згідно з яким підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на 2016 рік) викладено у такій редакції: ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

А з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" №1791-VIII від 20.12.2016, згідно з яким максимальну стаку податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості зменшено з "трьох відсотків" до "1,5 відсотка".

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Таким чином, законодавець встановив чіткий строк до якого органами місцевого самоврядування необхідно прийняти рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішення Дубровицької міської ради №332 від 16.02.2017 прийнято поза межами цього строку.

В той же час, пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" №1791-VIII від 20.12.2016, установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, у 2017 році, аналогічно 2016 року, зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів. І у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік, таке має братись до уваги контролюючим органом при здійсненні розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. Таким чином, Податковим кодексом України встановлений обов'язок громадянина сплатити податок за 2017 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 04.09.2018 по справі №820/5457/17, від 26.06.2018 по справі №824/651/17-а та від 24.04.2018 у справі №803/1307/17.

За правилами підпункту 266.7.1. пункту 266.7. статті 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Вілдповідно до пункту 266.1.2 цієї статті, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

При цьому, за правилами підпункту 266.7.3. цієї статті, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. І у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення, при цьому, вважається скасованим (відкликаним).

Враховуючи усе наведене вище, суд приходить до висновку, що податковий орган при визначенні позивачу суми податкового зобов'язання діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а податкове повідомлення-рішення №0033068/5202-1705 від 20.03.2018, якими ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік в повній мірі відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак до скасування не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) відмовити повністю в задоволенні позову до Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул.Відінська,12, м.Рівне, 33023) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0033068/5202-1705 від 20.03.2018 на суму 2476,63 грн. - в частині податкових зобов'язань, що перевищують податкові зобов'язання при застосуванні ставки оподаткування нерухомого майна відмінного від земельної ділянки за рішенням Дубровицької міської ради №947 від 27.01.2015 з врахуванням мінімальної заробітної плати 1378,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 04 грудня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.