Справа № 2а-144/11/1370
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

18 грудня 2018 року

справа №2а-144/11/1370

адміністративне провадження №К/9901/24766/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року (суддя - Хома О.П.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року (судді - Пліш М.А., Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.) у справі №2а-144/11/1370 за позовом Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,

У С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у Залізничному районі м. Львова (правонаступником якої є Залізнична об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області) (далі - податковий орган, відповідач у справі, скаржник у справі) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 61 960,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог податковий орган зазначив, що відповідачем всупереч вимог Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" не сплачено податок з власників транспортних засобів у розмірі 61 960.00 гривень, тому останній підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що з аналізу законодавства безумовною підставою для першої реєстрації транспортних засобів є сплата відповідного податку і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу.

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями судів першої та апеляційної інстанції позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки відсутності, в матеріалах справи, доказів виконання відповідачем покладеного на нього обов'язку зі сплати податку з власників транспортного засобу.

Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справ по суті.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

Відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ при ГУ МВС України у Львівській області на ім'я позивача у справі 07 жовтня 2009 року здійснено першу реєстрацію в Україні автомобіля Volkswagen Transporter T4 2.5 D, д.н.з. НОМЕР_4, 2001 року випуску; 19 вересня 2009 року автомобіля марки CITROEN JAMPY д.н.з. НОМЕР_5, 1999 року випуску; 04 серпня2009 року автомобіля марки FIAT SCUDO д.н.з. НОМЕР_6, 1996 року випуску.

Згідно з Розрахунком суми податку з власників транспортних засобів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів в Україні, сума податку становить 61 960 гривень.

Відповідно до довідок податкового органу від 26 жовтня 2010 року № 29098/9/19/-023/1356 та від 10 вересня 2010 року № 24317/9/19-023/1058 до місцевого бюджету Залізничного району м. Львова від позивача у справі не надходили кошти по податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів в сумі 61960 гривень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на час звернення податкового органу з даним позовом до суду слідчим відділом прокуратури Львівської області була порушена кримінальна справа №181-0031 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за ознаками злочинів, передбачених частиною 3 статті 364, частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України.

Кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3, який відповідно до наказу начальника ГУ МВС України у Львівській області №72о/с від 12 лютого 2008 року працював на посаді начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, за частиною 3 статті 364, частиною 1 статті 365 Кримінального кодексу України була скерована на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова.

Як видно з вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року у справі № 1-233/11, органами досудового слідства у вину ОСОБА_3 ставилося проведення протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області реєстрації транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб.

Серед переліку таких транспортних засобів є і транспортні засоби, зареєстровані на ім'я позивача у справі: FIAT SCUDO, 1996 року випуску, зареєстровано 04 серпня 2009 року, несплата податку 18670,00 гривень; CITROEN JAMPY, 1999 року випуску, зареєстровано 19 вересня 2009 року, несплата податку 18680,00 гривень; VOLKSWAGEN TRANSPORTER T4 2.5D, 2001 року випуску, зареєстровано 07 жовтня 2009 року, несплата податку 17227,00 гривень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2013 року вказано, що з оглянутих у судовому засіданні реєстраційних справ стосовно вищевказаних засобів вбачається, що спеціалістами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, які здійснювали перевірку поданих документів, у всіх випадках перевірялась наявність квитанції про сплату податку з власників транспортних засобів, про що зроблені відповідні відмітки на бланку заяви про реєстрацію транспортного засобу.

Під час судового розгляду до матеріалів кримінальної справи було долучено копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, винесену 20 лютого 2012 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Львівської області. Даною постановою відмовлено в порушенні кримінальної справи стосовно спеціалістів (фахівців) та паспортистів Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочину, передбаченого статтею 364 Кримінального кодексу України за відсутністю в їх діях складу злочину. При цьому органами досудового слідства на підставі зібраних доказів було встановлено, що згадані особи здійснювали, згідно своїх службових обов'язків, перевірку сплати особою необхідних платежів, в тому числі податку з власників транспортних засобів, про що ними ставились відповідні відмітки на заяві, відповідно до встановленого порядку, та в більшості випадків долучались до реєстраційних матеріалів оригінали або копії квитанцій про сплату даного податку.

Переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи, а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні, згідно з чинним законодавством, власні транспортні засоби, які відповідно до вимог статті 2 цього Закону, є об'єктами оподаткування.

Згідно статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, зокрема, фізичними особами перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому проводиться технічний огляд.

Статтею 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначено, що перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно частини шостої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього ж Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до пункту 8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до частини 6 статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів» у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

З огляду на зміст наведених положень законодавства, Суд зазначає, що державній реєстрації транспортного засобу передує обов'язкова процедура сплати відповідних платежів. При цьому, відсутність документів про сплату податку з власників транспортних засобів є умовою, за якою перша реєстрація в Україні транспортних засобів не може бути здійснена. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій, що відсутність факту надходження грошових коштів до бюджету не може свідчити про відсутність факту сплати грошових коштів за реєстрацію транспортного засобу з урахуванням наявності кримінальної справи.

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів попередніх інстанцій не встановлено.

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Залізничної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року у справі №2а-144/11/1370 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф. Ханова

Судді І.А. Гончарова

І.Я. Олендер