Справа № 808/1849/17
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1849/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року (суддя суду 1 інстанції Татаринов Д.В.) у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом до до Державної фіскальної служби України, в якому просив скасувати індивідуальну податкову консультацію №109/6/99-9912-03-01-15 від 05 січня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Концерн в грудні 2012 року не мав можливості виконати вимоги пункту 201.10 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України) щодо здійснення всієї оплати спожитого в грудні 2012 року природного газу, оскільки HAK «Нафтогаз України» не надав на вимогу Концерну «Міські теплові мережі» податкову накладну, а також не зареєстрував її в ЄРПН, а відтак представник позивача вважає, що у Концерну, як підприємства яке застосовує касовий метод, зберігається право на включення суми ПДВ по податковій накладній, виписаній 31 грудня 2012 року, в тих звітних періодах, в яких буде здійснюватися оплата за природний газ, починаючи з вересня 2015 року.

Так, Концерном було вжито всіх заходів щодо отримання від HAK «Нафтогаз України» належним чином оформленої податкової накладної, а неможливість включення сум оплаченого ПДВ по податковій накладній, в склад податкового кредиту призведе до збитків комунального підприємства.

Зважаючи на викладене, на думку позивача, податковий орган при наданні індивідуальної податкової консультації припустився порушення чинного законодавства, і не врахував фактичні обставини господарської діяльності позивача,тому позивач просить скасувати оскаржувану індивідуальну податкову консультації.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року позов задоволено. Індивідуальну податкову консультацію №109/6/99-9912-03-01-15 від 05 січня 2017 року скасовано.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити в нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідно до вимог чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту (п. 201.10 ст. 201 ПКУ)

Водночас, відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ обов'язкова реєстрація в ЄРПН усіх податкових накладних (незалежно від розміру податку на додану вартість одній податковій накладній) запроваджена з 01 лютого 2015 року. З 01 січня 2012 року по 31 січня 2015 року включно обов'язковій реєстрації в ЄРПН підлягали лише ті податкові накладні, у яких сума податку на додану вартість становила понад 10 тис. грн.

Отже, платник податку, який застосовує касовий метод визначення податкових зобов'язань та формування податкового кредиту, не має право включати до податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній від 31.12.2012 №15160 у розмірі 13864810,84грн. у зв'язку з тим, що за правилами, чинними на дату її складання, така податкова накладна підлягала обов'язковій реєстрації в ЄРПН.

Додатково позивачу рекомендовано звернутись до контролюючого органу за місцем обліку, таким чином податковий орган діях в межах встановлених законом з дотриманням вимог чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що Концерн «Міські теплові мережі» постачає теплову енергію для населення та бюджетних установ м.Запоріжжя.

Для вироблення теплової енергії Концерн закуповує природний газ у НАК «Нафтогаз України».

11 листопада 2016 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Державної фіскальної служби України із заявою №6220/13 про надання письмової податкової консультації відповідно до змісту якої, позивач просив надати письмову податкову консультацію з такого питання: «Чи має право Концерн «Міські теплові мережі», як підприємство яке застосовує касовий метод, включити суму ПДВ по податковій накладній, виписаній 31 грудня 2012 року, яка не зареєстрована в ЄРПН, в тих звітних періодах, в яких буде здійснюватися оплата за природний газ?». (а.с. 11)

При цьому, позивачем викладено обставини господарської операції з НАК «Нафтогаз України», ненадання контрагентом податкової накладної, включення певних сум до податкового кредиту по декларації за лютий 2013 року, березень 2013 року, з поданням Додатку 8 з заявою про відмову НАК «Нафтогаз України» надати податкову накладну. Визначено, що сума яка залишилась несплаченою за спожитий природний газ в грудні 2012 року, стала відома тільки у жовтні 2014 року, після підписання акту прийому-передачі природного газу та отримання податкової накладної № 15160 від 31 грудня 2012 року. За грудень 2014 року включено у Додаток 8 декларації 66 2060 938,23 грн.

05 січня 2017 року Державна фіскальна служба України надала індивідуальну податкову консультацію №109/6/99-9912-03-01-15, відповідно до якої зазначила, що платник податку, який застосовує касовий метод визначення податкових зобов'язань та формування податкового кредиту, не має право включити до податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній від 31 грудня 2012 № 15160 у розмірі 13864810,84 грн. у зв'язку з тим, що за правилами, чинними на дату її складання, така податкова накладна підлягала обов'язковій реєстрації в ЄРПН. У разі виникнення додаткових питань запропоновано звернутись до контролюючого органу за місцем обліку. (а.с. 13)

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням підпункту 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація - роз'яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Згідно з пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Відповідно до п.52.3 ст. 52 Податкового кодексу України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов'язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Відповідно до п. 53.1 ст. 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Згідно з п. 53.3 ст. 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій або електронній формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору. Визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Загальні вимоги з підготовки та порядку надання платникам податків письмових податкових консультацій органами ДПС України встановлюються Методичними рекомендаціями щодо надання органами ДПС України письмових податкових консультацій від 21 січня 2011 року № 1600/7/10-1017/220.

Податкова консультація (далі - консультація) - це допомога податкового органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів та іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

За правилами пункту 5 Методичних рекомендацій від 21 січня 2011 року №1600/7/10-1017/220 консультація повинна відповідати таким вимогам:

1) надаватися згідно з цими Рекомендаціями виходячи з положень Податкового кодексу України та економічного змісту того чи іншого виду податку, збору (обов'язкового платежу), інших законів, що регулюють справляння відповідних зборів/плати.

2) містити у назві посилання на конкретну статтю або пункт акта законодавства, щодо якого вона надається.

3) відповідати вимогам Типової інструкції з діловодства в органах ДПС, затвердженої наказом ДПА України від 01 липня 1998 року №315, із змінами та доповненнями, розробленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 1997 року № 1153 «Про затвердження Примірної інструкції з діловодства у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади».

Так, при винесенні індивідуальної консультації податковий орган надав відповідь про те, що платник податку, який застосовує касовий метод визначення податкових зобов'язань та формування податкового кредиту, не має право включити до податкового кредиту суму ПДВ по податковій накладній від 31 грудня 2012 № 15160 у розмірі 13864810,84 грн. у зв'язку з тим, що за правилами, чинними на дату її складання, така податкова накладна підлягала обов'язковій реєстрації в ЄРПН. У разі виникнення додаткових питань запропоновано звернутись до контролюючого органу за місцем обліку.

Факт відсутності реєстрації податковій накладній від 31 грудня 2012 № 15160 в ЄРПН позивачем не заперечується.

Згідно пункту 198.6. статті 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до абзацу 11 пункту 201.10 статті 201 ПКУ у разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Судом встановлено, що разом з декларацією за лютий та березень 2013 року Концерн подав Додаток 8 з заявою про відмову НАК «Нафтогаз України» надати податкову накладну та включив в податковий кредит суму ПДВ в розмірі 2822321, грн.. (1822321,13грн. та 1000000,00грн.). До Додатку 8 були додані завірені копії платіжних доручень та лист №297/13 від 18.01.2013, що міститься в матеріалах справи. (а.с. 14)

Таким чином, позивач, в порядку пункту 201.10 статті 201 ПКУ, скористався своїм правом щодо подання скарги на постачальника, що є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту.

Зважаючи на викладене, при наданні податковим органом податкової консультації відповідачем не дотримано положень ПКУ встановлених стосовно посилання на фактичні обставини, вказані у зверненні платника податків, а також не було обґрунтовано застосовані податкові норми при викладені висновку податкової консультації, що унеможливлює її практичного використання в господарській діяльності позивача щодо визначення податкового кредиту в подальшому, за наявності змін у податковому законодавстві та наданні Додатків 8 до декларацій.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 13.12.2018 та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 17.12.2018.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Ю.В. Дурасова

суддя А.В. Суховаров