Справа № 140/2416/18
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2416/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області, відповідач) про визнання дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюка П.В. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 09.11.2018 у розмірі 14892,00 грн. (ВП № 57179557) протиправними та скасування цієї постанови.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюком П.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.09.2018 ВП № 57179557 з виконання виконавчого листа № 161/19200/17, виданого 29.08.2018 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 31.12.2017 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з урахуванням виплачених сум.

09.11.2018 згаданий державний виконавець виніс постанову ВП № 57179557 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00 грн. Позивач вважає, що названа постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що державний виконавець в порушення вимог частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" відкрив виконавче провадження, хоча мав підстави повернути виконавчий документ стягувачеві без прийняття його до виконання, оскільки виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, а його виконання здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звертає увагу на те, що відповідач виніс дві постанови щодо стягнення виконавчого збору, не дотримав строку, наданого для виконання рішення, та не врахував добровільне виконання боржником рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Крім того, постанова державного виконавця підлягає скасуванню, оскільки згідно з матеріалами справи рішення суду першої інстанції, на підставі якого було видано виконавчі документи, стосувалося виплати щомісячного підвищення до пенсії. Враховуючи вимоги статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець не повинен був виносити постанову про стягнення виконавчого збору, оскільки щомісячне підвищення до пенсії є періодичним платежем.

На підставі наведеного просить визнати такі дії державного виконавця протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

В поданому до суду відзиві від 13.12.2018 вих. № 04-11/7872 (а.с.21-24) представник відповідача Трофимюк П.В. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), при цьому, рішення суду в частині виплати стягувачу розміру пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 не виконане. Вважає посилання позивача на відсутність відповідного бюджетного асигнування, як на доказ поважності причин невиконання рішення суду, в частині виплати стягувачу перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, необґрунтованими. Додатково вказує на те, що дане виконавче провадження відкрито за категорією немайнового зобов'язання, тобто зобов'язання державного органу на підставі рішення суду вчинити відповідні дії, а тому в такому разі стягується виконавчий збір у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. У зв'язку з цим просить відмовити в задоволенні позову повністю.

В судове засідання сторони не прибули, при цьому представник відповідача подав до суду заяву від 18.12.2018 року про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до частини дев'ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності осіб, які були належним чином повідомлені, без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, в письмовому провадженні, на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.09.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 57179557 з виконання виконавчого листа № 161/19200/17, виданого 29.08.2018 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов'язання ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 31.12.2017 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ згідно із Законом України від 23.12.2015 № 900-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо пенсійного забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей", статтями 51, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з урахуванням виплачених сум.

09.11.2018 державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Волинській області Трофимюк П.В. виніс також постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 57179557, відповідно до якої стягнув з боржника - ГУ ПФУ у Волинській області виконавчий збір в сумі 14892,00 грн. (а.с.8).

Копія вказаної постанови були скерована позивачу згідно із супровідним листом від 09.11.2018 № 04-35/6725 та отримана боржником 14.11.2018 за № 11079/9 (а.с.7).

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За приписами частин другої, четвертої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Разом з тим, пунктом 3 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується: якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до частин першої, другої статті 1 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання. Терміни в цьому Законі вживаються у значенні, наведеному в Бюджетному кодексі України і Законі України "Про виконавче провадження".

За приписами частин першої, другої статті 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Згідно із пунктом 1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 (далі - Порядок № 649) цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Пунктом 2 Порядку № 649 передбачено, що у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні: боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення; рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів. Інші терміни вживаються у значенні, наведеному в Законах України "Про виконавче провадження" та "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

За приписами пунктів 3 - 5 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Як передбачено пунктами 10, 11 Порядку № 649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику. Боржник у триденний строк повідомляє стягувачу про виділення коштів та не пізніше десяти робочих днів з дня надходження коштів у межах встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" періоду виплати пенсії зобов'язаний здійснити виплату стягувачу суми, що підлягає виплаті, у порядку, встановленому статтею 47 зазначеного Закону.

Крім того, згідно із пунктом 1 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641 (далі - Порядок № 20-1), цей Порядок визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 20-1 у цьому Порядку терміни використовуються у значеннях, наведених у Законах України "Про виконавче провадження", "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку № 649.

Пунктом 3 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641 (далі - Порядок № 20-1). визначено, що у реєстрі обліковуються рішення, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень": на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою; про стягнення коштів.

Згідно із пунктом 8 Порядку № 20-1 відповідальна особа вносить до реєстру наявну інформацію про: 1) рішення суду: вид (постанова, рішення, ухвала); найменування суду, що його постановив; дата постановлення рішення суду та дата набрання ним законної сили; номер судової справи; стислий зміст рішення про зобов'язання вчинити певні дії ("про призначення пенсії", "про перерахунок пенсії", "про виплату пенсії" тощо); дата надходження рішення до боржника; 2) прізвище, ім'я, по батькові стягувача, дату його народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); 3) у разі смерті стягувача - дату його смерті, а також прізвище, ім'я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) особи (осіб), яка має (які мають) право на одержання недоотриманої пенсії у зв'язку зі смертю стягувача; 4) період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення суду; 5) суму нарахованої на виконання рішення суду пенсії, що залишається невиплаченою, із зазначенням акта законодавства, згідно з яким проведено таке нарахування; 6) виплату коштів на підставі рішення суду: виплачена сума; місяць та рік, у якому кошти виплачені. За наявності двох і більше рішень за одним стягувачем кожне з них обліковується окремо.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктами 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, передбачено, що Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави суду дійти висновків про те, що виплата пенсій за Законом № 2262-ХІІ забезпечується Головними управліннями Пенсійного фонду України в областях виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, звідси, і виплата пенсій, присуджених рішенням суду відповідно до Закону № 2262-ХІІ, також відбувається лише за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, заборгованість із пенсійних виплат за рішеннями суду, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов'язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, здійснюються за окремою бюджетною програмою. На думку суду, щодо виконання зазначених рішень суду (у тому числі, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області, на виконання якого видано виконавчий лист № 161/19200/17 від 29.08.2018, щодо якого відкрите виконавче провадження № 57179557, у якому винесена оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору) поширюються гарантії держави, визначені Законом № 4901-VI, при цьому, суд звертає увагу, що на вказаний Закон є прямі посилання у Порядках № 649 та № 20-1.

Відтак, на думку суду, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору від 09.11.2018 винесена без урахуванням та з порушенням пункту 3 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII, оскільки виконавчий збір стягненню не підлягає у зв'язку із виконанням рішення суду за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Крім того, при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 09.11.2018 не були враховані приписи пункту 1 частини п'ятої статті 27 Закону № 1404-VIII, що виключають можливість стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, тоді як відповідно до абзацу двадцять другого статті 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. При цьому, на думку суду, такі обмеження стосуються і виконавчих документів про зобов'язання виплатити періодичні платежі, оскільки усі рішення судів незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити дії щодо виплати коштів чи стягнення з нього коштів) підлягають виконанню.

Відтак, враховуючи вищенаведене та вимоги статті 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови. У зв'язку з цим позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюка П.В. про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2018 року ВП № 57179557.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тобто, при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача судовий збір не стягується.

Враховуючи те, що у спірних правовідносинах щодо нарахування та виплати пенсій позивач виступає як суб'єкт владних повноважень та у даній справі задоволено позов суб'єкта владних повноважень, тому судові витрати позивача у вигляді сплаченого згідно із платіжним дорученням від 07 грудня 2018 року № 1420 судового збору в сумі 1762,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 245, 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Трофимюка П.В. про стягнення виконавчого збору від 09 листопада 2018 року ВП № 57179557.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ).

Відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1, ).

Повний текст рішення суду виготовлено 18 грудня 2018 року.

Суддя В.Д. Ковальчук