Справа № 1940/1684/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1940/1684/18

11 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюка Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Баланової М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.06.2018 року №379/Б-11 в частині обчислення заробітку ОСОБА_1, отриманого в російських рублях по курсу НБУ за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області обчислити заробіток ОСОБА_1, отриманого в російських рублях по курсу НБУ за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року, шляхом перемноження місячної зарплати на курс НБУ, встановлений на дату призначення пенсії 11.03.2005 року - 1,9288 та ділення на 10, а також отриману суму заробітку у гривнях врахувати у повному обсязі для обчислення пенсії без будь-якого обмеження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 11.03.2015 року Теребовлянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області позивачу призначено пенсію за віком. За зверненням ОСОБА_1 від 31.10.2006 року, проведено перерахунок пенсії із врахуванням відомостей про заробітну плату, яку позивач одержував в період з 02.09.1989 року по 30.04.1989 року, з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року та з 01.07.2000 року по 28.02.2005 року. Вважаючи, що Теребовлянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області неправомірно здійснено перерахунок пенсії, ОСОБА_1 подано скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.06.2018 року №379/Б-11 скаргу задоволено частково, проте протиправно залишено поза увагою помилкове переведення заробітку, за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року отриманого в російських рублях із застосуванням деномінації. Крім того, протягом вказаного періоду обмежень максимальної величини заробітної плати, як і відповідних внесків, не існувало, а відтак обчислення пенсії із обмеженого заробітку є неправомірним, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано до суду відзив (а.с.42-44). Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію в Теребовлянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області, до компетенції виключно якого і входить обчислення та перерахунок пенсії позивача. При цьому, спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.06.2018 року №379/Б-11 пенсійну справу приведено до норм чинного законодавства із застосуванням встановленого на момент призначення пенсії курсу російського рубля до української гривні та деномінації. Вважає, що діяв виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.09.2018 року залучено до участі у справі як співвідповідача Теребовлянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області.

У строк встановлений судом, Теребовлянським об'єднаним управління Пенсійного фонду України Тернопільської області надіслано на адресу суду відзив (а.с.53-55), у якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свою позицію відповідач мотивує тим, що відповідно до Указу Президента Російської Федерації "Про зміну національної вартості російських грошових знаків та масштабу цін" від 04.08.1997 року № 822 з 01.01.1998 року у Російській Федерації змінена номінальна вартість російських грошових знаків у співвідношенні 1000:1 (лист Національного Банку України від 11.12.1997 року №13-110/2489). У випадку коли заробітна плата не деномінована, як у позивача за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року перевід здійснюється шляхом ділення суми заробітної плати за конкретний місяць в рублях на 10000 (1000 (деномінація) помножена на 10 (визначення курсу рубля) і множення на курс. Вважає, посилання позивача на те, що за спірний період при переведенні у гривню заробітна плата має бути врахована саме у тому розмірі, у якому зазначена у довідці, тобто, без деномінації рубля та заміни обігових рублів на нові у співвідношенні 1000 рублів у грошах старого зразка на 1 рубель в нових грошах, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з правовими нормами, що регулюють спірні правовідносини. На підставі зазначеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 26.10.2018 року ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 13.11.2018 року.

Ухвалою суду від 26.10.2018 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в судовому засіданні оголошено перерву до 30.11.2018 року.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, судове засідання відкладено на 11.12.2018 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача додатково відзначив, що просить бчислити заробіток ОСОБА_1, без будь-якого обмеження, в тому числі і кофіцієнтом 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Позивач повідомив, що він постійно отриманні кошти в рублях обмінював на долари США. Максимальний заробіток за місяць у період робити в Російській Федерації не перевищував 400 - 500 доларів США.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду у відповідності до ст.124, 126 КАС України.

Представник відповідача Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність доводів позивача.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши обставини справи у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.03.2005 року Теребовлянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначено пенсію протоколом №140622 від 01.04.2005 року (а.с.22).

Позивач 31.10.2006 року звернувся із заявою про перерахунок пенсії із більшого заробітку (а.с.23) відповідно до наданих довідок про заробітну плату за період роботи, в тому числі, з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року, виданих 06.07.2004 року Сургутським будівельно-монтажним трестом №1 структурного підрозділу відкритого акціонерного товариства "Сургутнафтогаз" за №260 та №261 (а.с.29-32).

Розпорядженням Теребовлянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області №140622 від 09.11.2006 року проведено перерахунок пенсії (а.с.24).

При проведенні перерахунку допущено помилки, які усунено рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.06.2018 року №379/Б-11 (а.с.15-17), за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення та дії Теребовлянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (а.с.18-19).

На думку позивача, вказаним рішенням протиправно залишено поза увагою помилкове переведення заробітку, за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року отриманого в російських рублях із застосуванням деномінації та обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми, в реакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силу приписів ст.43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У відповідності до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць співдружності незалежних держав в галузі пенсійного законодавства від 13.03.1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно із ч.3 ст.6 Угоди обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Отже, визначення розміру заробітної плати позивача, за періоди роботи, які зараховано до трудового стажу за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року, виходячи з офіційно встановленого курсу рубля до гривні, проводитися станом на день призначення пенсії позивача в Україні, тобто станом на 11.03.2005 року.

Як передбачено приписами Указу Президента України "Про реформу грошової системи України" від 07.11.1992 року №549/92, починаючи з 23 години 12 листопада 1992 року припинено функціонування рубля в грошовому обігу на території України. Встановлено, що єдиним законним засобом платежу на території України стає український карбованець, представником якого в готівковому обігу виступає купон Національного банку України.

Відповідно до вказаного Указу постановою Кабінету Міністрів України та Національного банку України "Про реформу грошової системи України" від 08.11.1992 року № 610-2 установлено, що грошові знаки (банкноти та казначейські білети і монети) в рублях використовуються в Україні як засіб платежу в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України і Національного Банку України від 28 грудня 1991 року N378 "Про заходи у зв'язку з введенням в обіг купонів багаторазового використання", лише до 23 години 12 листопада 1992 року. Після 23 години 12 листопада 1992 року усі платежі в Україні провадяться лише в українських карбованцях (у готівковому обігу - в купонах Національного Банку України та монетою в копійках), за винятком випадків, коли дозволяється використання вільно конвертованої валюти.

Згідно Указу Президента Російської Федерації "Про зміну національної вартості російських грошових знаків та маштабу цін" від 04.08.1997 року №822 з 01.01.1998 року у Російській Федерації змінена номінальна вартість російських грошових знаків у співвідношенні 1000:1 (лист Національного Банку України від 11.12.1997 року №13-110/2489).

Отже, у випадку коли заробітна плата не деномінована перевід здійснюється шляхом ділення суми заробітної плати за конкретний місяць в рублях на 10000 (1000 (деномінація) помножена на 10 (визначення курсу рубля) і множення на курс.

Як слідує з матеріалів справи, у довідках про заробітну плату, виданих 06.07.2004 року Сургутським будівельно-монтажним трестом №1 структурного підрозділу відкритого акціонерного товариства "Сургутнафтогаз" за №260 та №261 (а.с.29-32), заробітна плата вказана без урахування деномінації. Такі відомості узгоджуються з поясненнями самого позивача про отримання ним заробітньої плати в еквіваленті до 400-500 доларів США та загальнодоступними відомостями про курс рубля до інших валют у 1990 - 1996 роках.

Суд вважає доводи позивача про наявність у довідках про заробітну плату за №260 та №261 (а.с.29-32) сум з варахуванням деномінації, як такі, що надані з метою збільшення фактичного заробітку позивача у 1000 разів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд констатує, що посилання позивача на те, що за період роботи з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року при переведенні у гривню заробітна плата має бути врахована саме у тому розмірі, у якому зазначена у наданих Сургутським будівельно-монтажним трестом №1 структурного підрозділу відкритого акціонерного товариства "Сургутнафтогаз" довідках, тобто, без деномінації рубля та заміни обігових рублів на нові у співвідношенні 1000 рублів у грошах старого зразка на 1 рубель в нових грошах, є безпідставними та такими, що не узгоджуються з вищевказаними правовими нормами та засадам розсудливості та обгрунтованості.

За таких обставин, дії відповідачів щодо розрахунку величини заробітної плати позивача за спірний період з урахуванням деномінації рубля є правомірними, прийнятими, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання обчислити заробіток ОСОБА_1, отриманого в російських рублях по курсу НБУ за період з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року, шляхом перемноження місячної зарплати на курс НБУ, встановленого на дату призначення пенсії 11.03.2005 року - 1,9288 та ділення на 10.

Що стосується вимоги провести перерахунок пенсії без обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, суд вважає за необхідне відзначити наступне.

Виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, визначені ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.2 ч.1 цієї статті до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувались страхові внески - такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Як встановлено судом, у даному випадку позивачу призначено пенсію 11.03.2005 року, а відтак пенсійним органом правомірно застосовано до розглядуваних правовідносин п.2 ч.1 ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження "5,6" розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, надали суду достатніх доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши всі обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки в ході судового розгляду знайшло підтвердження правомірності оспорюваного рішення щодо розрахунку величини заробітної плати за період роботи з 01.12.1992 року по 30.04.1993 року та з 25.10.1993 року по 31.12.1995 року з урахуванням деномінації рубля, а також з обмеженням заробітку 5,6 розмірами середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум, доводи позивача та представлені ним докази наразі не спростовують вказаних висновків суду, у зв'язку з чим позов підлягає залишенню без задоволення за встановленої судом безпідставності його вимог.

Керуючись ст.139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні прозову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.