Справа № 826/2411/17
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 826/2411/17

Провадження № 11-610апп18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого Князєва В. С.,

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ключник А. Ю.,

представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбі Форм» - Острянка Б. І.,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дарниця» - Павленка Г. С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Юбі Форм» до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу БілицькоїВалентини Миколаївни, треті особи: ТОВ «Торговий дім «Дарниця», Компанія «Канела Інвестмент Лімітед» (далі - Компанія), про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень

за касаційною скаргою ТОВ «Юбі Форм» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року (у складі колегії суддів Степанюка А. Г., Глущенко Я. Б., Шурка О. І.),

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ТОВ «Буд-ВВВ» звернулося до адміністративного суду з позовом, у якому зазначило, що воно на підставі укладеного з ТОВ «Торговий дім «Дарниця» договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 19 березня 2013 року було і залишається власником нежитлових приміщень підвального та першого поверхів загальною площею 2862,4 кв. м (номер об'єкта нерухомого майна 0), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачі ж, здійснюючи у травні 2016 року державну реєстрацію права власності на згадані вище нежитлові приміщення за ТОВ «Торговий дім «Дарниця» (з відкриттям у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно двох нових розділів при наявності відкритого розділу на це ж майно), а згодом і за Компанією, не дотримали положень статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Так, на думку позивача, відповідачі при вчиненні реєстраційних дій не перевірили наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на згадане нерухоме майно і залишили поза увагою те, що заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право вже зареєстровано у Державному реєстрі, а також наявність інформації про державну реєстрацію обтяжень у зв'язку арештами зазначених вище нежитлових приміщень.

У зв'язку з наведеним ТОВ «Буд-ВВВ» просило суд:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо прийняття: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, реєстраційний номер нерухомого майна: 63), індексний номер 29579123 від 12 травня 2016 року, 20:12:19, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, реєстраційний номер нерухомого майна 63), індексний номер 29578663 від 12 травня 2016 року, 19:04:46, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, реєстраційний номер нерухомого майна 63), індексний номер 29695736 від 21 травня 2016 року, 12:59:09, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, реєстраційний номер нерухомого майна 63), індексний номер 29693003 від 20 травня 2016 року, 22:09:14; неперенесення записів про обтяження речових прав на новостворені об'єкти, а саме: приміщення 1 та приміщення 2 за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Павловської Г. О. щодо внесення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, реєстраційний номер нерухомого майна 63), індексний номер 29579123 від 12 травня 2016 року, 20:12:19, номер запису про право власності 14484003;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Павловської Г. О. щодо внесення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, реєстраційний номер нерухомого майна 63), індексний номер 29578663 від 12 травня 2016 року, 19:04:46, номер запису про право власності 14484028;

- визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Білицької В. М. щодо внесення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29695736 від 21 травня 2016 року, 12:59:09 (реєстраційний номер нерухомого майна 63), номер запису про право власності 14603095;

- визнати протиправним і скасувати рішення приватного нотаріуса Білицької В. М. щодо внесення запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29693003 від 20 травня 2016 року, 22:09:14 (реєстраційний номер нерухомого майна 63), номер запису про право власності 14603238.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 27 липня 2017 року позов задовольнив.

У ході розгляду справи суд установив таке.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2011 року у справі № 2-4127/10 частково задоволено позовні вимоги ТОВ «Торговий дім «Дарниця», ТОВ «Росичі» до ОСОБА_7 про визнання права власності та, зокрема, визнано за ТОВ «Торговий дім «Дарниця» право власності на нежитлові приміщення підвального та першого поверхів загальною площею 2 862,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А»), як на окремий об'єкт нерухомого майна.

18 березня 2013 року між ТОВ «Фінансова компанія «Надбання» (Первісний кредитор) і ТОВ «Буд-ВВВ» (Новий кредитор) укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги (про заміну кредитора у зобов'язанні). За умовами вказаного договору Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на себе право вимоги належного виконання зобов'язань ТОВ «Торговий дім «Дарниця» (Боржник) за договором на відкриття невідновлювальної кредитної лінії від 30 березня 2006 року № 12/КВ-06 та додаткових договорів до нього, що перелічені у підпункті 1.1.1 пункту 1.1 зазначеного договору (Основний договір), а саме право вимоги щодо повернення отриманих сум кредитних коштів та процентів за користуванням кредитом. Загальна сума вимог, які виникли і нараховані за вказаними кредитними договорами на день укладання цього договору, складала 18 млн 606 тис. 230 грн 10 коп. Ціна відступлення права вимоги за кредитними договорами, що передаються за цим договором від первісного кредитора до нового кредитора за домовленістю сторін, становила 8 млн 150 тис. грн.

Крім того, за умовами зазначеного договору разом з правом вимоги зобов'язань, що передаються за цим договором, до Нового кредитора у повному обсязі переходять усі права за договором, що забезпечують виконання зобов'язань за Основним договором, зокрема, права іпотекодержателя, що виникають за іпотечним договором від 30 березня 2006 року № 12/Zкіп-06.

19 березня 2013 року між ТОВ «Буд-ВВВ» (Іпотекодержатель) і ТОВ «Торговий дім «Дарниця» (Іпотекодавець) укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя (далі - Договір від 19 березня 2013 року), за умовами якого Іпотекодавець передає у власність Іпотекодержателя, а Іпотекодержатель приймає від Іпотекодавця і набуває право власності на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30 березня 2006 року № 12/Zкіп-06, а саме: нежитлові приміщення підвального та першого поверхів (в літ. «А»), які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 2 862,4 кв. м.

Згідно з пунктами 2, 9 Договору від 19 березня 2013 року предмет іпотеки належить ТОВ «Торговий дім «Дарниця» на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2011 року у справі № 2-4127/10, яке набрало законної сили, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 лютого 2013 року, індексний номер 735101, номер запису про право власності 211393, реєстраційний номер об'єкта нерухомості 0. Запис про реєстрацію права власності Іпотекодавця на предмет іпотеки внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 551406 від 25 лютого 2013 року. Право власності на вищевказані нежитлові приміщення виникає у Іпотекодержателя з моменту державної реєстрації цього права.

Зі змісту витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1376399 від 19 березня 2013 року вбачається, що державним реєстратором (приватним нотаріусом Ханіною А. В.) у цей день прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 980838, про реєстрацію права приватної власності ТОВ «Буд-ВВВ» на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний № 0 - нежитлові приміщення підвального та першого поверхів (в літ. «А»), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 2 862,4 кв. м, про що до Державного реєстру був внесений запис № 384770.

12 травня 2016 року приватний нотаріус Павловська Г. О. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям нових розділів):

- індексний номер 29579123, яким за ТОВ «Торговий дім «Дарниця» зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним № 63 - нежитлове приміщення першого поверху, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 2, загальною площею 2 862,4 кв. м, про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 14484003;

- індексний номер 29578663 про державну реєстрацію за ТОВ «Торговий дім «Дарниця» права приватної власності на об'єкт нерухомого майна за реєстраційним № 63 - нежитлове приміщення підвального поверху, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1, загальною площею 2 400 кв. м, про що внесено запис № 14484028.

20 травня 2016 року між ТОВ «Торговий дім «Дарниця» (Продавець) і Компанією (Покупець) укладено однотипні за змістом договори купівлі-продажу нежитлового приміщення, згідно з якими ТОВ «Торговий дім «Дарниця» передало у власність Компанії належні Продавцю на праві приватної власності нежитлові приміщення: нежитлове приміщення першого поверху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 2, загальною площею 2 862,4 кв. м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 63); нежитлове приміщення підвального поверху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1, загальною площею 2 400 кв. м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 63). При цьому у пунктах 1.2, 1.5 вказаних договорів зазначено, що нежитлові приміщення, що відчужуються за цими договорами, належать Продавцю на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2011 року у справі № 2-4127/10, а державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено 12 травня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г. О., номери записів про право власності 14484003 та 14484028.

Зазначені договори купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року були посвідчені приватним нотаріусом Білицькою В. М. та зареєстровані в Реєстрі за № 945 і № 944.

20 травня 2016 року приватний нотаріус Білицька В. М. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:

- індексний номер 29693003, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення підвального поверху, об'єкт нежитлової нерухомості загальною площею 2 440,0 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 63) за Компанією Канела Інвестмент Лімітед, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис № 14603238;

- індексний номер 29695736, яким проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення першого поверху - об'єкт нежитлової нерухомості загальною площею 2 862,4 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 63) за Компанією, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис № 14603095.

За даними інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 22 листопада 2016 року № 73565643 та 13 січня 2017 року № 78075556 на час вчинення приватними нотаріусами Павловською Г. О. та Білицькою В. М. реєстраційних дій з нерухомим майном (нежитловими приміщеннями підвального та першого поверхів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1) і прийняття 12, 20, 21 травня 2016 року оскаржуваних рішень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно містилася інформація про прийняття:

- державним реєстратором Валявським О.А. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 квітня 2016 року (індексний номер 29442381) щодо арешту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (літера А), про що внесений запис про обтяження за № 14345096. Підстава виникнення обтяження: постанова ВДВС Дарницького районного управління юстиції в м. Києві від 27 квітня 2016 року № 50977256 про арешт майна боржника та заборону на його відчуження;

- державним реєстратором Пастуховською Н. В. (Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 березня 2015 року (індексний номер 20326493) щодо арешту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, про що внесений запис про обтяження за № 9200218. Підстава виникнення обтяження: ухвала Дарницького районного суду міста Києва від 26 березня 2015 року № 753/5782/15-к.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вказав на те, що реєстрація права власності на спірні об'єкти нерухомості була здійснена з порушенням чинного законодавства, оскільки, по-перше, рішенням суду не було визнано за ТОВ «Торговий дім «Дарниця» права власності на два об'єкти нерухомого майна, а лише на один, по-друге, відкриття нового розділу щодо об'єкта власності зумовило виникнення подвійної реєстрації права на одне й теж ж саме майно, що суперечить вимогам чинного законодавства, по-третє, починаючи з 27 березня 2015 року та з 27 квітня 2016 року на спірне нерухоме майно накладено заборону на відчуження, записи про що до нових розділів не перенесені, по-четверте, посилання третіх осіб на недійсність договору не спростовує допущених при проведенні державної реєстрації прав порушень.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 19 грудня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) та роз'яснив, що цей спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для закриття провадження в адміністративній справі мотивований тим, що підставами цього позову визначено, зокрема, обставини неправомірності, на думку позивача, набуття третіми особами права власності на спірні об'єкти нерухомого майна, що, на переконання ТОВ «Буд-ВВВ», порушує його право як іпотекодержателя. Тобто, в основу обґрунтування протиправного характеру оскаржуваних дій та рішень приватних нотаріусів покладено не порушення порядку та процедури проведення державної реєстрації права власності, а відсутність такого права в осіб, за якими у подальшому таке право було зареєстровано.

Наведені обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про існування у цих правовідносинах спору про право.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду, ТОВ «Буд-ВВВ» подало касаційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, порушено питання про скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року та залишення в силі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року.

У касаційній скарзі зазначено, що право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «А»), у цій справі ним не оспорюється, звернення позивача до суду направлене на встановлення відповідності вимогам чинного законодавства України дій приватних нотаріусів як державних реєстраторів при здійсненні державної реєстрації прав на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 серпня 2011 року у справі № 2-4127/10 та договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20 травня 2016 року, укладених між ТОВ «Торговий дім «Дарниця» та Компанією. Тобто, на переконання скаржника, спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

ТОВ «Торговий дім «Дарниця»у відзиві на касаційну скаргу вказує на відсутність підстав для розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства, адже її обставини свідчать про існування спору про право.

Компанія у відзиві на касаційну скаргу також вказує на наявність у цій справі спору про право, оскільки він виник у результаті укладення між суб'єктами господарювання договорів купівлі-продажу нерухомого майна, на підставі яких у подальшому приватним нотаріусом Білицькою В. М. було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності Компанії на відповідні об'єкти нерухомого майна. При цьому на момент відкриття провадження у цій справі господарським судом вже було відкрито провадження № 910/23396/16 у справі за позовом ТОВ «Буд-ВВВ» до ТОВ «Торговий дім «Дарниця», ТОВ «Рістон Агро» та Компанії про визнання недійсними, зокрема, й згаданих правочинів. Тому, на думку третьої особи, ця справа не може розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Крім того, Компанія посилається на відсутність у ТОВ «Буд-ВВВ» права на звернення до суду із цим позовом, оскільки зазначене товариство не було і не є власником об'єктів нерухомого майна, відносно яких вчинялися реєстраційні дії відповідачами, адже рішенням Господарського суду міста Києва від 27 липня 2016 року у справі № 910/10442/16, залишеним в силі постановами Київського апеляційного господарського суду від 6 грудня 2016 року та Вищого господарського суду України від 9 березня 2017 року, Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 19 березня 2013 року визнано недійсним.

На час розгляду справи відповідачі відзивів на касаційну скаргу не подали.

Відповідно до статті 52 КАС суд касаційної інстанції замінив позивача ТОВ «Буд-ВВВ» його процесуальним правонаступником у цій справі - ТОВ «Юбі Форм», представник якого в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги касаційної скарги.

Представники третіх осіб заперечували проти задоволення скарги, навівши доводи, аналогічні викладеним у їх відзивах на скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення.

Заслухавши пояснення представників позивача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах, установлених статтею 341 КАС, наведені в касаційній скарзі та відзивах на неї аргументи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 2 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та розгляду справи судом першої інстанції) завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС (у згаданій редакції) справою адміністративної юрисдикції визнавав публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС (у зазначеній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв'язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Наведене узгоджується й з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

З огляду на положення частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України та пункту 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб'єктного складу), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв'язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-от правочину, свідоцтва тощо.

Таке розмежування обумовлене й обсягом судового контролю в адміністративному судочинстві, визначеним частиною другою статті 2 КАС, який не охоплює оцінку правомірності діянь/рішень суб'єкта владних повноважень з огляду на наслідки, які це діяння/рішення спричинили, чи правомірність юридичного факту, що став підставою для здійснення реєстраційних дій.

Так, ТОВ «Юбі Форм» оскаржує до адміністративного суду дії суб'єктів владних повноважень - державних реєстраторів, пов'язані з реєстрацією права власності третіх осіб, посилаючись при цьому на недотримання цими суб'єктами встановленого законом порядку проведення такої реєстрації.

Та поряд із цим позивач наголошує як у позовній заяві, так і в касаційній скарзі на порушенні оскаржуваними рішеннями його майнового права на згадане вище спірне нерухоме майно як власника предмета іпотеки, яке до того ж заперечується третіми особами.

Тобто звернення ТОВ «Юбі Форм» до суду із цим позовом покликане необхідністю захисту його прав не у сфері публічно-правових відносин, а його майнових прав, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, ураховуючи суть спірних правовідносин та їх суб'єктний склад, дійшов правильного висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

За правилами частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ «Юбі Форм» залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року- без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юбі Форм» залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді: Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна Л. І. Рогач
В. В. Британчук І. В. Саприкіна
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
В. І. Данішевська О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська