Справа № 812/166/17
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року справа №812/166/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченка І.В., Ястребової Л.В., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представників відповідачів Коробкова Х.О., Подройко Н.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз", Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року (повний текст складено 25 вересня 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/166/17 (суддя І інстанції - Чернявська Т.І.) за позовом публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у Луганській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на новому розгляді перебувала справа за позовом публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" (далі - позивач, ПАТ "Луганськтепловоз") до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - І відповідач, Офіс великих платників), Головного управління ДФС у Луганській області (далі - ІІ відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області (далі - третя особа, ГУ ДКСУ у Харківській області), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 27 липня 2018 року за № 863-384 (т. 4 арк. спр. 187-192) просив:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не внесення заяви публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року у розмірі 162292,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- зобов'язати Головне управління ДФС у Луганській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування публічному акціонерному товариству "Луганськтепловоз" суми податку на додану вартість за травень 2016 року у розмірі 162292,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ПАТ "Луганськтепловоз" подало до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року № 909895960 від 15 червня 2016 року, в якій заявлено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість в розмірі 162292,00 грн. Виконуючи приписи норм Податкового кодексу України, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Луганську провела камеральну перевірку даних, заявлених позивачем у податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2016 року. Документальна позапланова виїзна перевірка достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2016 року в розмірі 162292,00 грн не проводилась, жодного податкового повідомлення-рішення не приймалось, а тому позивач вважає, що ПАТ "Луганськтепловоз" правомірно заявив до відшкодування податок на додану вартість в сумі 162292,00 грн.

За твердженням позивача, не проведення документальної позапланової виїзної перевірки достовірності нарахування бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки, право на проведення якої контролюючому органу надано пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, свідчить про відсутність порушень податкового законодавства в частині формування податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2016 року в розмірі 162292,00 грн.

В порушення вимог пунктів 200.12, 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, які на час подання спірної податкової декларації передбачали обов'язок контролюючого органу у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та видачу платнику податків на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу органом Державного казначейства України зазначеної в ньому суми бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби, контролюючий орган (Офіс великих платників) не подав у визначений законодавством строк до органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, і грошові кошти на рахунок ПАТ "Луганськтепловоз" в розмірі 162292,00 грн не надійшли.

З 01 січня 2017 року змінився порядок повернення сум бюджетного відшкодування шляхом запровадження формування Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування, до якого орган ДФС вносить дані за кожною заявою та дату її узгодження. Проте, контролюючим органом (Офісом великих платників) заява ПАТ "Луганськтепловоз" про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року в розмірі 162292,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не внесена.

Оскільки з 01 січня 2018 року ПАТ "Луганськтепловоз" переведено на обслуговування до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, яка не має повноважень на здійснення адміністрування податку на додану вартість, в межах якої вживаються заходи щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повноваження на внесення необхідних даних щодо відшкодування ПАТ "Луганськтепловоз" суми податку на додану вартість за травень 2016 року в розмірі 162292,00 грн до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у межах спірних правовідносин на даний час належать ГУ ДФС у Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 812/166/17 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що втілилась у невчиненні законодавчо передбачених дій щодо проведення документальної перевірки достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 162292,00 грн (сто шістдесят дві тисячі двісті дев'яносто дві грн 00 коп.), заявленої публічним акціонерним товариством "Луганськтепловоз" у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року, для внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Зобов'язано Головне управління ДФС у Луганській області провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 162292,00 грн (сто шістдесят дві тисячі двісті дев'яносто дві грн 00 коп.), заявленої публічним акціонерним товариством "Луганськтепловоз" у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності контролюючого органу щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року та зобов'язання контролюючого органу внести заяву про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство "Луганськтепловоз" та Головне управління ДФС у Луганській області подали апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції при постановленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, що стало наслідком їх невірного застосування, та не врахування всіх доказів наданих позивачем в обгрунтування позовних вимог. Часткове задоволення судом першої інстанції позовних вимог та незадоволення їх повністю не відповідає обставинам справи.

Головне управління ДФС у Луганській області в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Головне управління ДФС у Луганській області провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 162292,00 грн (сто шістдесят дві тисячі двісті дев'яносто дві грн 00 коп.), заявленої публічним акціонерним товариством "Луганськтепловоз" у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що втручання в дискреційні повноваження податкового органу неможливе, а отже, не має правових підстав для винесення рішення щодо зобов'язання відповідача провести документальну перевірку, оскільки це є виключною компетенцією відповідача.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представники відповідчів підтримали доводи апеляційної скарги.

Позивачем до суду надіслано клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційних скарг, і дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ПАТ "Луганськтепловоз" (ідентифікаційний код 05763797) є юридичною особою, зареєстрованою 18 червня 2003 року, місцезнаходженням якої є Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, буд. 52-Б, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 17 липня 2018 року за № , та здійснює свою діяльність на підставі статуту (т. 1 арк. спр. 11-14; т. 4 арк. спр. 132-135).

Як платник податків ПАТ "Луганськтепловоз" перебувало на обліку до 16 вересня 2016 року у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС, з 16 вересня 2016 року на підставі розпорядження Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 08 вересня 2016 року № 47-р "Щодо переведення платників податків" у Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС, яка на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 2016 року № 247 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" реорганізована у Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про що свідчать виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16 вересня 2016 року, довідка про взяття на облік платника податків від 09 липня 2015 року за № 090, листи Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС від 14 вересня 2016 року за № 373/10/28-09-01-36 та від 30 листопада 2016 року за № 2233/10/28-09-49-23 (т. 1 арк. спр. 8-9, 10, 28; т. 3 арк. спр. 133, 134-137, 138, 139).

З 01 грудня 2016 року до 31 грудня 2017 року ПАТ "Луганськтепловоз" як платник податків перебувало у Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, а з 01 січня 2018 року передано на облік до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, оскільки не включено до затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 26 вересня 2017 року № 632 "Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2018 рік" Реєстру великих платників податків на 2018 рік, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 17 липня 2018 року за № та листом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 04 січня 2018 року № 156/7/28-10-50-03-08 (т. 4 арк. спр. 132-135, 196, 197, 232, 233).

Листом Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 10 січня 2018 року № 1009/7/28-10-50-03-08 до Головного управління ДФС у Луганській області передані документи по платникам податків, які не включені до Реєстру великих платників податків на 2018 рік і переводяться до державних податкових інспекцій за місцезнаходженням, у тому числі і по ПАТ "Луганськтепловоз" (т. 5 арк. спр. 6-9).

ПАТ "Луганськтепловоз" зареєстровано платником податку на додану вартість з присвоєнням індивідуального податкового номеру платника податку на додану вартість - 13, про що свідчить витяг з Реєстру платників податку на додану вартість від 09 липня 2015 року за № 027 (т. 1 арк. спр. 7; т. 3 арк. спр. 132).

До Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС ПАТ "Луганськтепловоз" подало податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року від 15 червня 2016 року № з обов'язковими додатками. Відповідно до рядків 20.2 і 20.2.1 вказаної податкової декларації позивачем визначена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, в розмірі 162292,00 грн. До податкової декларації платником податків додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (т. 1 арк. спр. 15-27; т. 5 арк. спр. 17-21).

Посадовою особою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС в порядку статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних ПАТ "Луганськтепловоз", задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та щодо суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за травень 2016 року, за результатами якої складено висновок від 19 липня 2016 року за № 20/28-05-40/05763797 (т. 5 арк. спр. 10-16).

У висновку від 19 липня 2016 року за № 20/28-05-40/05763797 зазначено, що при відображенні ПАТ "Луганськтепловоз" у декларації за травень 2016 року від'ємного значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту в сумі 7648959 грн (рядок 19 декларації) та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 7486667,00 грн (рядок 21 декларації) та бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 162292,00 грн (рядок 20.2 декларації) встановлено підстави для додаткового дослідження сум податкового кредиту у зв'язку з потребою з'ясування обґрунтованості нарахувань сум, сформованих за операціями з платниками, діяльність яких Службою безпеки України та Державною казначейською службою України вважається такою, що потребує додаткового дослідження через їх причетність до функціонуючих непідконтрольних Україні територій (збереження юридичної адреси, наявність виробничих потужностей та/або контрагентів тощо), а саме: - існування розбіжностей між сумою податкового кредиту в розмірі 2504066,93 грн, сформованого платником за операціями з придбання товарів/послуг, та сумою податкових зобов'язань його контрагентів за операціями з постачання таких товарів/послуг в розмірі 110021,78 грн, які не усунуто за результатами проведення камеральної перевірки; - податковий кредит сформовано за рахунок підприємств ризикової категорії, що задіяні у формуванні схемного податкового кредиту ("вигодотранспортери", "вигодоформувачі" та інші) на суму 25419,76 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що документальна перевірка достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 162292,00 грн, заявленої ПАТ "Луганськтепловоз" у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року, контролюючим органом не проводилась.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктами 52 та 56 підрозділу 2 Розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якими цей підрозділ був доповнений Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні", визначено:

- до 10 січня 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, зобов'язаний на підставі реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначеним пунктом 200.19 статті 200 цього Кодексу, в редакції, що діяла до 1 січня 2017 року, сформувати єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у хронологічному порядку їх надходження. Формування, ведення, бюджетне відшкодування та офіційне публікування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу;

- до 1 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 1 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету. Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються у порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу. Відшкодування узгоджених сум податку на додану вартість, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач як платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подав контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображена у податковій декларації за травень 2016 року, у межах спірних правовідносин заява публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз" про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за травень 2016 року у розмірі 162292,00 грн підлягає включенню у Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Статтею 200 Податкового кодексу України врегульовані порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до абзацу першого пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статуту узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п'яти операційних днів.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 25 січня 2017 року № 26 затвердив Порядок ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Порядок № 26), який набрав чинності з 01 квітня 2017 року.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку № 26 Мінфін адмініструє Реєстр як окремий інформаційний ресурс та забезпечує захист інформації відповідно до законодавства у сфері захисту державних інформаційних ресурсів. Формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Таким чином, Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування передбачає його інформаційне наповнення, зокрема, внесення контролюючими органами інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з підпунктом "б" пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (пункт 200.10 статті 200 Податкового кодексу України).

Внесення заяви платника про повернення суми бюджетного відшкодування до Реєстру здійснюється після проведення податковим органом відповідних перевірок, що є виключною компетенцією контролюючого органу.

З метою встановлення наявності або відсутності обставин, якими обґрунтовуються заперечення відповідачів щодо тимчасового зупинення Службою безпеки України листами від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року операцій з бюджетними коштами ПАТ "Луганськтепловоз", що має значення для правильного вирішення справи, ухвалами від 17 липня 2018 року та від 02 серпня 2018 року серед іншого зобов'язано Службу безпеки України надати суду інформацію, чи ініціювала Служба безпеки України щодо ПАТ "Луганськтепловоз" згідно із законом питання накладення на невизначений строк арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, чи здійснювались заходи щодо обмеження фінансових операцій за участю ПАТ "Луганськтепловоз", чи зобов'язувала Служба безпеки України Державну казначейську службу України та/або Державну фіскальну службу України тимчасово зупинити операції з бюджетними коштами на користь ПАТ "Луганськтепловоз" (т. 4 арк. спр. 126-127, 215-217).

Листами від 30 липня 2018 року за № 16/3075 та від 15 серпня 2018 року за № 16/3335 Служба безпеки України повідомила, що на адресу Державної казначейської служби України надіслано ряд інформувань від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року, що містять конфіденційну інформацію щодо можливого протиправного проведення операцій з бюджетними коштами посадовими особами підприємств, установ, організацій, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, у тому числі щодо ПАТ "Луганськтепловоз", які знищені у встановленому законом порядку (акт № 8/1/2-6823 від 28 квітня 2017 року). Крім цього, слідчим відділом 3 управління Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 06 вересня 2017 року за частиною першою статті 258-5 Кримінального кодексу України, в рамках якого грошові кошти, стягнення яких у вигляді надмірно сплаченого податку на прибуток за рахунок Державного бюджету України вимагають посадові особи ПАТ "Луганськтепловоз", визнано речовим доказом (т. 4 арк. спр. 224, 250-251).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у справі № 812/245/17 за позовом ПАТ "Луганськтепловоз" до Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Служба безпеки України, про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії щодо виконання виконавчого листа, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 02 травня 2018 року, встановлено, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, 25 лютого 2016 року, 01 серпня 2016 року, 26 серпня 2016 року, на які відповідач посилається як на підставу для зупинення безспірного списання коштів на користь ПАТ "Луганськтепловоз", за своїм змістом є інформаційним повідомленням про те, що після переміщення позивача на контрольовану державною владою територію Луганської області виробничі потужності останнього залишились за своїм попереднім місцем знаходження. Вказану інформацію Служба безпеки України просить враховувати при вирішенні питання про можливість відкладення списання коштів на користь позивача, однак, листи не містять жодних заборон щодо виконання рішення суду. У зазначених листах відсутня будь-яка інформація щодо відкритих кримінальних проваджень стосовно позивача. Таку інформацію не надано суду і під час розгляду справи. Тобто, зазначені листи носять лише рекомендаційний характер. Позивачем надано суду докази того, що ним дотримано всіх умов, з якими Тимчасовий порядок № 595 пов'язує можливість здійснення платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства, з метою виконання рішення суду та відшкодування податку на додану вартість (т. 5 арк. спр. 36-42, 43-48, 49-52).

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами (частина друга статті 370 КАС України).

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, встановлені зазначеними судовими рішеннями обставини, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року, надіслані до Державної казначейської служби України, є інформаційними повідомленнями та носять лише рекомендаційний характер, при розгляді даної справи не доказуються.

Суд першої інстанції зазначив, що листи Служби безпеки України від 15 грудня 2015 року, від 25 лютого 2016 року, від 01 серпня 2016 року, від 26 серпня 2016 року, надіслані до Державної казначейської служби України, не позбавляють контролюючий орган можливості провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленої ПАТ "Луганськтепловоз" у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року.

Посилання Офісу великих платників в обґрунтування заперечень проти позову на положення пункту 24 розділу VI Бюджетного кодексу України є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Підпунктом 1 пункту 24 розділу VI Бюджетного кодексу України установлено, що виконання державного бюджету та місцевих бюджетів у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України, здійснюється з урахуванням таких особливостей: витрати державного бюджету, у тому числі в частині трансфертів з державного бюджету місцевим бюджетам, здійснюються після повернення територій під контроль державної влади.

Разом з тим, пунктом 14 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що витрати бюджету - видатки бюджету, надання кредитів з бюджету, погашення боргу та розміщення бюджетних коштів на депозитах, придбання цінних паперів.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України видатки бюджету - кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування; компенсація частини суми штрафних (фінансових) санкцій, що перераховується покупцям (споживачам) за рахунок штрафних (фінансових) санкцій, застосованих органами, що контролюють справляння надходжень бюджету, за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

З огляду на вищезазначене дія підпункту 1 пункту 24 розділу VI Бюджетного кодексу України не поширюється на спірні правовідносини, що пов'язані з бюджетним відшкодуванням податку на додану вартість платнику податків.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Оскільки підтвердження достовірності нарахування бюджетного відшкодування є обов'язком контролюючого органу, який не був виконаний, суд дійшов висновку про відсутність можливості встановити, чи виконав позивач всі приписи законодавства щодо такого нарахування, а тому вимоги позивача про зобов'язання включити до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування позивачу суми податку на додану вартість за липень 2016 року є передчасними, а враховуючи те, що підтвердження достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування відповідно до норм Податкового кодексу України є безпосередніми функціями контролюючого органу, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання контролюючого органу провести документальну перевірку достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вищевказаний період.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних відносинах, який відповідно до приписів частини п'ятої статті 242 КАС України у спірних правовідносинах має врахувати суд, викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № №812/1404/16, від 10 квітня 2018 року у справі № 805/2210/17-а, від 12 квітня 2018 року у справі № 812/1612/16, від 05 травня 2018 року у справі № 812/1236/16, від 08 травня 2018 року у справі № 812/164/17 та від 21 серпня 2018 року у справі № 805/2258/17-а.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов вірного висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об'єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним, а у задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності контролюючого органу щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування заяви про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року та зобов'язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за травень 2016 року відмовити.

Верховний Суд України у постанові від 24 листопада 2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов'язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (номер рішення в ЄДРСР 54398764).

Оскільки до 01 січня 2018 року ПАТ "Луганськтепловоз" як платник податків перебувало на обліку у Харківському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнати протиправною його бездіяльність, що втілилась у невчиненні законодавчо передбачених дій щодо проведення документальної перевірки достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 162292,00 грн, заявленої ПАТ "Луганськтепловоз" у податковій декларації з податку на додану вартість та заяві про повернення суми бюджетного відшкодування за травень 2016 року, для внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно із пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.2 статті 41 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 19-3 Податкового кодексу України "Функції державних податкових інспекцій" державні податкові інспекції: здійснюють сервісне обслуговування платників податків; здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням; формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Згідно з підпунктом 14.1.226-1 пунктом 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сервісне обслуговування платників - надання адміністративних, консультаційних, довідкових, інформаційних, електронних та інших послуг, пов'язаних з реалізацією прав та обов'язків платника відповідно до вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

В той же час, відповідно до пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (підпункт 19-1.1.1); здійснюють контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість (підпункт 19-1.1.6.); формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи (підпункт 19-1.1.9).

Головне управління ДФС у Луганській області (ідентифікаційний код 39591445) є органом державної влади та зареєстровано юридичною особою, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 17 липня 2018 року за № (т. 4 арк. спр. 145-146).

Згідно з Положенням про Головне управління ДФС у Луганській області, затвердженим наказом Державної фіскальної служби України від 31 липня 2017 року № 503 (т. 4 арк. спр. 147-153), Головне управління ДФС у Луганській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується Державній фіскальній службі України. Головне управління ДФС у Луганській області є органом доходів і зборів. Основними завданнями Головного управління ДФС у Луганській області є забезпечення реалізації державної податкової політики та політики у сфері державної митної справи, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного (при виконанні повноважень з контрольно-перевірочної, оперативно-розшукової роботи, досудового розслідування, перевірок фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом) законодавства, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків і зборів та інших платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, державної політики з адміністрування єдиного внеску, а також боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 вказаного Положення Головне управління ДФС у Луганській області відповідно до покладених на нього завдань здійснює адміністрування податків і зборів та інших платежів, єдиного внеску в порядку, встановленому законом, забезпечує контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою їх нарахування та сплати до бюджету і відповідних позабюджетних фондів.

Відповідно до підпункту 16 пункту 4 зазначеного Положення Головне управління ДФС у Луганській області здійснює у межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, Єдиного банку даних про платників податків-юридичних осіб, Реєстру отримувачів бюджетної дотації для розвитку сільськогосподарських товаровиробників та стимулювання виробництва сільськогосподарської продукції відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", реєстрів, банків та баз даних, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи, а також забезпечує ведення реєстру страхувальників єдиного внеску.

Підпунктами 45, 54, 59 пункту 4 Положення визначено, що Головне управління ДФС у Луганській області здійснює контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість; проводить відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку), у тому числі після проведення митного контролю та митного оформлення; організовує збір податкової інформації та вносить її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

З вищевикладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що з 01 січня 2018 року у зв'язку з переданням позивача на облік як платника податків до державної податкової інспекції у м. Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області, вжиття необхідних заходів для повернення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, у тому числі проведення документальної перевірки достовірності суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, у межах спірних правовідносин належить до компетенції Головного управління ДФС у Луганській області як контролюючого органу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги публічного акціонерного товариства "Луганськтепловоз", Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 812/166/17 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 812/166/17 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді І.В. Сіваченко

Л.В. Ястребова