Справа № 344/16454/17
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3546/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.11.2018 року (головуючий суддя Татарінова О.А.) ухвалена у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківськ без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у справі №344/16454/17 провадження №2-а/344/460/18 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11.12.2017 року звернувся в суд з уточненим позовом до Запорізької митниці ДФС в якому просить скасувати постанову № 0046/112000000/17 від 14.03.2017 року винесеної виконуючим обов'язки заступника начальника Запорізької митниці ДФС Сіленком В.В. передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.11.2018 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Запорізька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Сторони в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В порядку статті 230 КАС України секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та посилався на відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил.

Відповідно до приписів частини 3 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем, через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС, 24.11.2014 року на митну територію України ввезено транспортний засіб марки «Mercedes-BenzS320», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 з метою особистого користування у митному режимі «транзит».

21.09.2016 року в результаті відпрацювання Управляння патрульної поліції до Запорізької митниці ДФС надійшов рапорт щодо зупинки транспортного засобу марки «Mercedes-BenzS320», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1.

Запорізькою митницею ДФС складено протокол про порушення митних правил № 0046/112000000/17 у відношенні ОСОБА_1 від 21.02.2017 року, який йому направлено поштою.

Постановою Запорізької митниці ДФС від 14.03.2017 року у справі про порушення митних правил №0046/112000000/17 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України (Дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів). Заяв щодо настання аварії, дії обставин непереборної сили, протиправних дій третіх осіб стосовно вказаного транспортного засобу, поміщення його в інший митний режим, до митниці ДФС не надходило. Позивач із заявою про продовження строку перебування на митній території України чи про митного оформлення в іншому митному режимі транспортного засобу «Mercedes-BenzS320», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1 не звертався. Згідно з листом Управління адміністрування митних платежів Запорізької митниці ДФС від 10.02.2017 №08-70-19-23/159, сума митних платежів, які підлягали б сплаті у разі ввезення в митному режимі «Імпорт» транспортного засобу «Mercedes-BenzS320» 2000 року виготовлення, об'єм 3222 см3, кузов НОМЕР_1, вартістю 5345 дол. США (80689,4 грн.), станом на дату ввезення 24.11.2014 року становить 284905,29 грн, з яких - 8068,94 грн. ввізне мито у вигляді 10% від вартості, 215903,90 грн. акциз та 60932,45 грн. Відповідачем встановлено, що позивач використовував транспортний засіб «Mercedes-BenzS320», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов НОМЕР_1, стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів на загальну суму 284905,29 грн., в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 854715,87 грн.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до статті 90 МК України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України встановлені такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За приписами частини 2 статті 1 МК України відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно статті 276 МК України, платниками мита є особа, на яку покладається обов'язок дотримання вимог митних режимів, які передбачають звільнення від оподаткування митом, у разі порушення таких вимог, особа, яка використовує товари, митне оформлення яких було здійснено з умовним звільненням від оподаткування, не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям такого звільнення згідно з цим Кодексом, іншими законами України, а також будь-які інші особи, які безпідставно використовують звільнення від оподаткування митом (податкову пільгу), особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження товари, що були випущені у вільний обіг на митній території України із звільненням від оподаткування митними платежами, до закінчення строку, визначеного законом.

Частиною 1 статті 284 МК України встановлено, що за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом - до товарів, поміщених у митні режими транзиту.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 284 МК України митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв'язку з якими його надано.

Статтею 293 МК України визначено, що особою, на яку покладається обов'язок із сплати митних платежів, у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

У пункті 206.6 статті 206 Податкового кодексу України також встановлено, що до операцій із ввезення товарів у митному режимі транзиту застосовується умовне повне звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом до товарів, поміщених у митні режими транзиту, надаються виключно у разі дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 Митного кодексу України (щодо дотримання транзиту).

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що нормами МК України встановлено особливі вимоги щодо використання митного режиму «транзит», що полягають у виконанні обов'язків щодо строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту та заборони використання транспортних засобів з будь-якою метою, окрім транзиту. Лише при виконанні таких умов застосовується умовно повне звільнення від оподаткування ввізним митом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було сплачено митні платежі при ввезенні транспортного засобу, оскільки обрано митний режим «транзит», тобто правовий режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Разом з тим, задекларувавши автомобіль як такий, що ввезений в Україну в режимі транзиту, позивач повинен був на протязі 10 днів його вивезти і використовувати лише з метою переміщення до пункту призначення. Проте, позивач цього не зробив, чим порушив вимоги до режиму ввезення транспортного засобу, який передбачав звільнення від сплати митних платежів.

Використанням товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, в даному випадку, є факт перебування транспортного засобу у користуванні (фактично у вільному обігу) позивача на митній території без виконання зазначених вище та встановлених законодавством обов'язків по завершенню митного режиму транзиту.

Посилання скаржника на постанову №2568/20908/14 за ознаками порушення митних правил передбаченого частиною 3 статті 470 МК України від 05.12.2014 року про визнання ОСОБА_1 винним береться до уваги судом, оскільки ним визнається вчинення порушення за частиною 3 статті 470 МК України щодо інших транспортних засобів. А в поясненнях до протоколу від 24.11.2014 року ОСОБА_1 вказує, що «завезені ним автомобілі на територію України були через певний період часу вивезені на територію Молдовії та реалізовані».

Колегії суддів з врахуванням матеріалів справи дійшла висновку, що рапорт Управління патрульної поліції в місті Запоріжжя ДПП НП України від 21.09.2016 б/н (вх. №3806/93-23 від 21.09.2016) щодо зупинки в місті Запоріжжі транспортного засобу «Mercedes-BenzS320», кузов НОМЕР_1, який перебував під керуванням громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисті письмові пояснення від 20.09.2016 року ОСОБА_4 в яких він повідомив, що транспортний засіб «Mercedes-BenzS320» кузов НОМЕР_1 придбав влітку 2016 року у громадянина ОСОБА_1 через інтернет сайт «Авторіа», підтверджує факт використання зазначеного транспортного засобу на митній території України та його передачі іншій особі для користування без сплати митних платежів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях позивача дійсно є склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Згідно частини 3 статті 193 МК України перевізник звільняється від зобов'язання щодо сплати митних платежів лише у разі, якщо товари, що перебувають під митним контролем і переміщуються транзитом, було знищено або безповоротно пошкоджено внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або природних втрат за нормальних умов транспортування, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили та такі представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу не вказуються щодо письмового інформування найближчого митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів, транспортного засобу.

За таких обставин, посилання суду першої інстанції та позивача на не доведення митним органом правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним.

Стосовно доводів позивача про необізнаність щодо складеного протоколу та винесення постанови у справі по порушення митних правил колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

За приписами частини 3 цієї статті протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками.

Частиною 8 цієї ж статті визначено, що у разі відмови особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, одержати примірник протоколу до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого зазначений примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митниці адресою (місце проживання або фактичного перебування). Протокол вважається врученим навіть у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не перебувала за повідомленою нею адресою або місце проживання чи фактичного перебування, назване нею, є недостовірним.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 06.02.2017 року №91/15/08-70-20-38 громадянину ОСОБА_1 було направлено запрошення про прибуття до управління протидії митним правопорушенням Запорізької митниці ДФС для надання пояснень 20.02.2017 року о 12 год. 00 хв. (аркуш справи 31) із підтвердженням про направлення рекомендованого листа Укрпошти, однак на виклик не прибув причин неявки не повідомив, примірник протоколу про порушення митних правил №0046/112000000/17 із листом Запорізької митниці ДФС від 21.02.2017 року №122/15/08-70-20-38 направлена ОСОБА_1 поштовим відправленням в якому вказувалось про необхідність прибуття на 14.03.2017, відповідно до вимог частини 8 статті 494 МК України із роз'ясненням йому прав, передбачених статтею 498 МК України, що засвідчується відповідним поштовим повідомленням (аркуші справи 28-29).

За приписами частини 1 статті 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Згідно частини 2 цієї статті про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (частина 4 стаття 526 МК України).

За приписами частини 1 стаття 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 за межі митної території України «Mercedes-BenzS320» кузов НОМЕР_1 не вивіз, в інший митний режим не помістив та як особа відповідальна за дотримання митного режиму митні платежі не сплатив, чим продовжує порушувати норми МК України, а тому колегія дійшла висновку, що постанова про порушення митних правил від 14.03.2017 № 0046/112000000/17 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Розрахунок митних платежів відповідачем проведено з дотриманням чинного законодавства України статті 215.3.5-1 Податкового кодексу України, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, від 24.11.2003 № 142/5/2092, згідно пункту 7.35 у разі відсутності цінових даних колісних транспортних засобів у довідковій літературі, зокрема зазначеній у додатку 8, а також у разі наявності обставин, зумовлених змінами економічного стану країни, що супроводжуються різкими коливаннями цін на колісні транспортні засоби, та в інших випадках, коли застосування довідкових даних є неможливим, допускається використання даних обмеженого ринку колісних транспортних засобів. У такому випадку інформація про ціни на нові колісні транспортні засоби чи колісних транспортних засобів, які були в користуванні, може бути отримана з каталогів, комп'ютерних програм та прайс-листів дилерів виробників і торговельних фірм, а також із спеціалізованих для продажу колісних транспортних засобів періодичних видань. Використання ресурсів мережі Інтернет допускається з дотриманням вимог підпункту 7.53.5 пункту 7.53 цієї Методики.

Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частина 3 встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 293, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.11.2018 року у справі №344/16454/17 провадження №2-а/344/460/18 - скасувати та ухвалити нове, яким постанову в справі про порушення митних правил №0046/112000000/17 від 14.03.2017 року в.о. заступника начальника Запорізької митниці ДФС Сіленко Валерія Васильовича - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької митниці ДФС про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль

Повне судове рішення складено 17.12.2018