Справа № 2-а-1007/11
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-1007/11

Головуючий у 1-й інстанції: Скуляк І.А.

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

13 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в Першотравневому районі м.Чернівці про призначення та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці про зобов'язання Пенсійного фонду України назначити і виплатити пенсію за віком, як пенсіонеру, проживаючому за межами України.

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21.06.2011 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належними чином.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу без участі учасників судового засідання в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду у зв'язку з пропуском місячного строку звернення до суду, послався на ч.4 ст.99 КАС України, яка передбачає, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивач про порушення своїх прав дізнався 16 січня 2011 року, однак з адміністративним позовом звернувся до суду лише 20 червня 2011 року, та пропустив передбачений строк.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим.

При вирішенні питання правильності застосування норм процесуального законодавства колегія суддів враховує положення КАС України, що були чинними на час звернення до суду.

Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції станом на момент звернення до суду, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.99 КАС України).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень (ч.4 ст.99 КАС України).

Виходячи з правових норм, якими регулюються спірні правовідносини, зокрема, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вбачається альтернативність шляхів оскарження дій та рішень органів Пенсійного фонду (ст.105 Закону); тобто на законодавчому рівні не передбачено можливості досудового порядку вирішення визначеного позивачем спору, тому в даному випадку підлягають застосуванню приписи ч.2 ст.99 КАС України.

Відтак суд помилково прийшов до висновку, що позивач мав право звернутися до суду в місячний строк з дня отримання відповіді.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

В той же час, згідно із висновками, викладеними у п.п.23, 25 Рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

В даному випадку судом встановлено, що пред'явленню позову до суду передувало звернення позивача до Пенсійного фонду України щодо призначення та виплати пенсії позивачу (а.с.8).

06.01.2011 Управлінням Пенсійного фонду України позивачу надана відповідь про розгляд заяви позивача щодо виплати пенсії з наданням оцінки вимогам заявника (а.с. 9), яку позивачем отримано 16.01.2011 року.

Таким чином позивач дізнався про порушення його прав 16.01.2011 року, а звернувся з позовом до суду 20.06.2011 року, тобто колегія суддів вважає, що позов поданий в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Зазначені відомості суд встановив з оскарженої ухвали, так як матеріли справи не містять позовної заяви та доданих до них документів в силу того, що суд першої інстанції не зняв з них копії а повернув позивачу.

Відсутність позовної заяви та доданих документів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, оскільки в оскарженій ухвали чітко зазначено момент, коли позивач дізнався про порушення свого права, що дає можливість її переглянути в апеляційному порядку. Зволікати у перегляді спірної ухвали суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, зважаючи на тривалий строк направлення апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, у зв'язку із чим прийшов до передчасного висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, чим фактично позбавив останнього можливості захистити свої права та інтереси, відповідно порушив його права на захист прав, свобод та інтересів і розгляд справи в адміністративному суді.

Враховуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував усі ці обставини та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строків звернення до адміністративного суду. Доводи апелянта є підставними і такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України (в редакції на час апеляційного розгляду), за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в Першотравневому районі м.Чернівці про призначення та виплату пенсії скасувати.

Справу направити до Першотравневого районного суду міста Чернівці для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 грудня 2018 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.