Справа № 420/5169/18
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5169/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гунька О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Дабіжи В.І. (за довіреністю),

представника третьої особи - Балабаш Т.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа - садове товариство «Портовик» про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом до Чорноморської міської ради Одеської області, в яком упросить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чорноморської міської ради Одеської області щодо неприйняття рішення на клопотання позивача «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1» у місячний строк;

- скасувати рішення Чорноморської міської ради Одеської області № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року «Про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1» у зв'язку з його протиправністю та зобов'язати Чорноморську міську раду Одеської області повторно розглянути клопотання «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1» від 18.06.2018 у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України;

- у разі задоволення позовних вимог встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, а саме: зобов'язати Чорноморську міську раду Одеської області подати протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що 18 червня 2018 року, він, у відповідності до ч. 6 ст. 118 ЗК України подав до ЦНАП м. Чорноморськ Одеської області на ім'я Чорноморського міського голови Хмельнюка В.Я. клопотання про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва, з доданими графічними матеріалами. Як зазначає позивач, впродовж місячного терміну, як це вимагає Закон, Чорноморською міською радою Одеської області не було прийнято жодного рішення щодо заяви позивача. Відсутність належним чином оформленого рішення Чорноморської міської ради Одеської області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду мого клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, на думку позивача, має місце протиправна бездіяльність Чорноморської міської ради Одеської області. Проте, по спливу більш ніж 2 місяців, а саме: 04.09.2018 року з ЦНАП м. Чорноморськ Одеської області позивачу надійшло смс - повідомлення про необхідність прибути до них та отримати відповідь на його клопотання від 18.06.2018 року. Того ж дня, у ЦНАП м. Чорноморськ Одеської області, позивач отримав рішення Чорноморської міської ради Одеської області № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року, яким йому було відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з невідповідністю наданої заяви генеральному плану м. Чорноморська та відсутністю вільних земель, передбачених для надання громадянам за цільовим призначеннями відповідно до статей 121, 118 Земельного кодексу України. Посилаючись, на ч.7 ст. 118 ЗК України, позивач зазначає, що рішення органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинно бути мотивованим. Однак, як вказує позивач, рішення про відмову Чорноморської міської ради містить лише посилання на інформацію управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області, згідно якої генеральним планом м. Чорноморськ земельних ділянок у межа норм безоплатної передачі у власність, встановлених ст. 121 ЗК України, на території міста Чорноморськ Одеської області не передбачено. Однак, в чому саме невідповідність наданої позивачем заяви генеральному плану м. Чорноморськ, у рішенні Чорноморської міської ради № 358/100-VII від 30.08.2018 року не зазначено, а також не зазначено жодних документів на 4 підставі яких було прийнято таке рішення. Також позивач зазначив, що 07.09.2018 на адресу управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області ним було направлено запит з метою встановлення цільового призначення земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Чорноморською міською радою 14.09.2018 року за №2/5-13/187 надано відповідь на його запит, в якому зазначено, що відповідно до зонінгу генерального плану м. Чорноморськ Одеської області, який затверджений рішенням Чорноморської міської ради від 26.12.2014 року № 566-УІ, садове товариство «Портовик» знаходиться у зоні Ж-5, що є зоною садівничних товариств дачної забудови. Інформацію надано по с/т «Портовик» в цілому, оскільки відсутній кадастровий номер запитуваної мною земельної ділянки. Отже, зазначена в клопотанні земельна ділянка з цільовим призначенням - для ведення садівництва, цілком відповідає генеральному плану м. Чорноморськ Одеської області. Позивач зазначає, що будь-яких законних перешкод у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення заявленої ним земельної ділянки у Чорноморської міської ради Одеської області не було. А тому, на думку позивача, Чорноморською міською радою не обґрунтовано та невмотивовано, чому саме не може бути надано йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва, яка є вільною та нікому не передана, а відтак оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, прийняте не на підставі, та не у спосіб, що передбачені законом, що є ознакою його протиправності відповідно до припису п.1 ч.2 ст.2 КАС України. Вважаючи, що вказане рішення порушує його права та законні інтереси, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування такого рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 08 жовтня 2018 року прийнято справу № 420/5169/18 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, перше судове засідання призначено на 08.11.2018 року о 10:30 годині.

31 жовтня 2018 року від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов (вхід. № ЕП/6083/18), відповідно до якого відповідач позивні вимоги не визнає та просить суд в задоволені позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що у спірному рішенні Чорноморської міської ради Одеської області від 30.08.2018 року №358/100-VII, зазначено, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з невідповідністю наданої заяви генеральному плану м. Чорноморська та відсутністю вільних земель, передбачених для надання громадянам за цільовими призначеннями відповідно до статей 121, 118 Земельного кодексу України. Відповідно до ст.39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм. Відповідач зазначає, що виходячи з наведених у відзиві правових норм, вбачається, що право отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва, для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для індивідуального дачного будівництва, може бути реалізовано громадянами, у встановленому законом порядку, зокрема необхідним є подання відповідного клопотання разом з графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та іншими документами, визначених Земельним кодексом України. Як зазначає представник відповідача, позивач таких графічних матеріалів не надав, надав лише роздруківку з Публічної кадастрової карти України. Проте, у відповіді на інформаційний запит від 14.09.2018р. №2/г-13/187 Чорноморська міська рада зазначила, що публічна кадастрова карта стосується земельних ділянок, які пройшли процедуру державної реєстрації. Генеральний план м. Чорноморська Одеської області вирішує планування та інші містобудівні завдання, тому не містить інформації відносно реєстрації земельних ділянок. Також, садове товариство «Портовик» не підтвердило що вищезазначена земельна ділянка є вільною і ОСОБА_1 є членом садового товариства.

06 листопада 2018 року позивачем через канцелярію суду (вхід. № 33365/18) подано відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 08.11.2018 року вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче засідання на 26.11.2018 року о 10:30 годині.

Ухвалою суду від 08.11.2018 року, занесеною до протоколу підготовчого засідання, залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - садове товариство «Портовик».

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 26 листопада 2018 року о 11:00 год.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові та у відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію представника відповідача та відносно задоволення позову заперечував.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 червня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Чорноморської міської ради Одеської області із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Чорноморської міської ради Одеської області № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з невідповідністю наданої заяви генеральному плану м. Чорноморська та відсутністю вільних земель, передбачених для надання громадянам за цільовими призначеннями відповідно до статей 121, 118 Земельного кодексу України (а.с. 14 том 1).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню, суд виходив з наступного.

Згідно ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Частиною 1 ст. 144 Конституції України, передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно па пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. а, б ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селиш, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст. 122 ЗК України).

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної та комунальної власності.

Усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, перебувають у комунальній власності відповідно до норм ст.83 ЗК України. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст є комунальною власністю.

Приписами ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано ст.118 ЗК України, вимогами якої визначено процедуру подачі громадянами заяви щодо вибору місця розташування земельної ділянки та її розгляду, отримання дозволу, розроблення та погодження проекту відведення земельної ділянки та прийняття відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Виходячи зі змісту вказаних норм, рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку, іншого способу набуття права власності на земельну ділянку закон не передбачає.

Аналогічні висновки викладено Верховним судом України у постанові від 24.04.2013 (справа №6-14цс 13).

Так, згідно з ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подасться до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячини строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може були лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, відповідно до положень зазначеної статті невідповідність земельної ділянки Генеральному плану міста є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В оскарженому рішенні Чорноморської міської ради Одеської області від 30.08.2018 р. №358/100-VII, зазначено, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з невідповідністю наданої заяви генеральному плану м. Чорноморська та відсутністю вільних земель, передбачених для надання громадянам за цільовими призначення відповідно до статей 121,118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Виходячи з наведених правових норм, вбачається, що право отримання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для індивідуального дачного будівництва, може бути реалізовано громадянами, у встановленому законом порядку, зокрема необхідним є подання відповідного клопотання разом з графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та іншими документами, визначених Земельним кодексом України.

Як встановлено судом, позивач таких графічних матеріалів не надав, а надав лише роздруківку з Публічної кадастрової карти України. Разом з тим, у відповіді на інформаційний запит позивача від 14.09.2018 року №2/г-13/187 Чорноморська міська рада зазначила, що Публічна кадастрова карта стосується земельних ділянок, яки пройшли процедуру державної реєстрації. Генеральний план м. Чорноморська Одеської області вирішує планування та інші містобудівні завдання, тому не містить інформації відносно реєстрації земельних ділянок.

Також, на момент прийняття оскаржуваного рішення, садове товариство «Портовик» не підтвердило що вищезазначена земельна ділянка є вільною та ОСОБА_1 є членом садового товариства.

Крім того з листа за підписом голови садового товариства «Портовик» Балабаш Т.А., який надано у відповідь на лист голови Чорноморської міської ради від 14.11.2018 року вбачається, що громадянин ОСОБА_1 не є членом садового товариства «Портовик» та за наданням заяви до вступу в члени садового товариства ніколи не звертався. Також як повідомлено у зазначеному листі, земельна ділянка площею 0,080 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.02.2005 р. №233 знаходиться в межах садового товариства «Портовик». Згідно Статуту садового товариства, який заснований та розроблений на підставі та згідно із Конституцією України, ЦПК Кураїни, Земельним кодексом України, законом України «Про громадські об'єднання» і також прийнятими відповідно до них нормативними актами, в п.5.2 зазначається: для забезпечення життєдіяльності колективу Товариства, якщо буде потреба, згідно з рішенням органами Правління, Товариство має право: продавати, обмінювати, здавати в оренду, надавати в тимчасове користування за договором іншим товариствам, організаціям і громадянам будинки, споруди, обладнання, неосвоєні ділянки, інвентар і інші матеріальні цінності. В п.5.3 ... Передача таких земельних ділянок іншим особам дозволяється тільки з узгодженням Правління і рішенням загальних зборів. Як зазначено у вищезазначеному листі, про вищезазначену ділянку знає вся громада садового товариства і тільки рішенням Загальних зборів (збори уповноважених делегатів) має право вирішувати хто може бути власником даної ділянки. Усі дії щодо захоплення будь-якими особами вище зазначеної земельної ділянки вважаємо протиправними (а.с. 93).

Так судом встановлено, що рішенням Іллічівської міської ради № 775 від 23.08.2001 року затверджено садовому товариству «Портовик», який розташований в м. Іллічівську акт інвентаризації земельної ділянки загальною площею 12,176 га з них: 1,487 га - під дорогами, 0,673 га - під садовими ділянками, 0,016 га - землі загального користування та видано садовому товариству «Портовик» державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,080 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.02.2005 року №233 знаходиться у користуванні садового товариства «Портовик», а отже зазначена земельна ділянка не була вільною на момент звернення позивача до відповідача із заявою про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки для ведення садівництва.

При цьому судом встановлено, що не спростовувалось позивачем, що ним до поданої заяви не було надано погодження землекористувача, як це передбачено вимогами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд вважає, що відповідачем - Чорноморською міською радою Одеської області доведено належними доказами, що при прийнятті оскаржуваного рішення № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року вона діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Відтак суд вважає, що саме фактом прийняття оскаржуваного рішення № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року спростовується твердження позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності при розгляді його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,080 га для ведення садівництва за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 слід відмовити.

При цьому, суд враховує, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою адміністративну правосуб'єктність, скористався своїм правом на судовий захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року його право не може бути обмежене, однак при встановлених обставинах підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чорноморської міської ради Одеської області, третя особа - садове товариство «Портовик» про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення № 358/100-УІІ від 30.08.2018 року, - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу УІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 17 грудня 2018 року.

Суддя С.О. Cтефанов

.