Справа № 826/7497/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7497/17 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав протиправної діяльності відповідача, що виявилось у скасуванні державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі і на публічній кадастровій карті, без повідомлення позивачів про проведення зазначених дій, а також протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду проектів землеустрою для відведення позивачам зазначених земельних ділянок без належного повідомлення та обґрунтування причин такої бездіяльності. Окрім цього, позивачі зазначили, що офіційної відповіді про результати розгляду цих проектів вони не отримали досі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Київській області щодо не розгляду проектів землеустрою на предмет прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розміром 0,0140 га у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки, розташованої на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розміром 0,0600 га у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Київській області розглянути проекти землеустрою щодо прийняття рішення про відведення земельної ділянки, розташованої на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розміром 0,0600 га у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки, розташованої на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області розміром 0,0140 га у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті позовних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та інші наявні у справі докази, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі наказів Головного управління Держземагентства України у Київській області від 06 лютого 2015 року №10-622/15-15-сг та від 04 лютого 2015 року №10-1447/15-15-сг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на території Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області орієнтовним розміром 0,0600 га та 0,0150 га відповідно з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

На підставі зазначених наказів Головним Управлінням Держземагентства України у Києво-Святошинському районі Київської області надано висновки від 26 лютого 2015 року про погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки 1 у власність ОСОБА_4 та земельної ділянки 2 у власність ОСОБА_3

Відповідно до акта прийому-передачі проектів із землеустрою зазначені проекти землеустрою передано представником Управління Держземагентства України у Києво-Святошинському району Київської області представнику Головного управління Держземагентства у Київські області для прийняття відповідного рішення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у неприйнятті відповідного рішення щодо розгляду проекту землеустрою та відведення відповідних земельних ділянок, а дії щодо скасування реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі і на публічній кадастровій карті такими, що порушують законні права позивачів на майно, останні звернулись до суду із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо не розгляду проекту землеустрою на предмет прийняття рішення про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства суперечить нормам статті 118 Земельного кодексу України та є протиправною, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, позовні вимоги позивачів про визнання протиправними дій відповідача щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі і на публічній кадастровій карті, і зобов'язання відповідача відновити інформацію про вищезазначені земельні ділянки Державному земельному кадастрі і на публічній кадастровій карті, не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, не обґрунтовані належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять, а судом не встановлено, що відповідачем взагалі приймалось таке рішення, у зв'язку з чим, задоволенню не підлягають.

Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком суду першої інстанції, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року в частині задоволених позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно ч. 3 ст.і 5 Закону України «Про Державний земельний кадастр» порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Згідно пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок) державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом попередньої інстанції, згідно витягів з Державного земельного кадастру від 26.02.2015 року №НВ-015 та від 02.03.2015 року №015, земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 сформовані та зареєстровані в Державному земельному кадастрі 26.02.2015 року та 02.03.2015 року відповідно.

Вказані обставини також підтвердив в судовому засіданні і представник відповідача, крем того, вказаний представник зазначив, що відомості щодо державної реєстрації речових прав на вказані земельні ділянки до управління в результаті взаємо обміну між базами даних не надходило, дій щодо внесення змін до земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 не вчинялись.

Інших доказів на підтвердження того, що земельні ділянки, які є предметом даного адміністративного спору, зареєстровано в Державному земельному кадастрі за позивачами, як і доказів на підтвердження скасування їх державної реєстрації, матеріали справи не містять, позивачами та/або відповідачем надано не було.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зі змісту наявних в матеріалах справи витягів не можливо зробити беззаперечного висновку, що вони сформовані за заявами позивачів, а отже не можуть вважатися належними, достатніми та допустимими доказами того, що спірні земельні ділянки зареєстровані в Державному земельному кадастрі за позивачами.

Варто також зазначити, що в судовому засідання представник позивачів надав на огляду суду скріншоти з публічної кадастрової карти України, які, на його думку підтверджують факт того, що земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 вже надані іншим фізичним особам.

Судом переглянуто вказані зображення, на підставі чого колегія суддів приходить до висновку, що вказані знімки не мають жодної доказової бази, оскільки з них не можливо встановити факт як належності земельних ділянок позивачам, так і факт їх передачі (земельних ділянок) іншим фізичним особам.

Виходячи із вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання протиправними дій відповідача щодо скасування державної реєстрації земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_1 і НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі і на публічній кадастровій карті не можуть бути задоволеними, оскільки судом встановлено, що такі дії відповідачем невчинялись. Як наслідок, не можуть бути задоволені і позовні вимоги про зобов'язання відповідача відновити інформацію про вищезазначені земельні ділянки в Державному земельному кадастрі і на публічній кадастровій карті, з наданням позивачам копій паперових примірників поземельних книг на них, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, не обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Таким чином, судом першої інстанції прийнято цілком вірне рішення про часткове задоволення позовних вимог, а отже у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для його скасування.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року - залишити без змін.

Повний текст постанови складено « 17» грудня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма