Справа № 280/4327/18
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 грудня 2018 року 11 год. 15 хв.Справа № 280/4327/18 м.Запоріжжя
головуючого судді Сацького Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Серебрянникової О.А.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Іванова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, адреса для листування: 69005, АДРЕСА_2)

до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 25 - А)

про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач,) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії позивача викладені в рішеннях від 09.01.18 та 05.02.18 та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком з 26.12.2017 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів. Також позивач разом з позовною заявою надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому просить поновить строк подачі позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є громадянином України. Позивач виїхав з України до Ізраілю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Пенсія позивачу не призначалась. 26.12.2017 представник позивача звернувся до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком. Листами 09.01.2018 та від 05.02.2018 відповідач в призначенні пенсії позивачу відмовив. Позивач вважає дії відповідача такими, що порушують його конституційні права, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інші норми чинного законодавства. Просив суд визнати такі дії та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком з 26.12.2017 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати доходів.

Ухвалою суду від 17.10.2018 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 12.11.2018 о 10 год. 00 хв.

09.11.2018 через канцелярію суду (вх. №36078) від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує, оскільки позивачем не були надані оригінали документів про стаж, вік та заробітну плату; документ, що засвідчує місце проживання особи; паспорт громадянина України або довідку відповідних органів з місця проживання та зазначив, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підзаконними нормативними актами, права позивача порушені не були, у зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.11.2018 судове засідання відкладено, розгляд справи призначено на 12.12.2018 о 10 год. 00 хв.

Від представника позивача 16.11.2018 через канцелярію суду (вх. №37017) надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він вважає доводи відповідача необґрунтованими, та просить суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог.

В судовому засідання представник відповідача проти позову заперечувала.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

26.12.2017 до відповідача звернулася довірена особа позивача ОСОБА_4 (на підставі довіреності від 05.12.2017) з заявою про призначення пенсії за віком позивачу.

До заяви про призначення пенсії були надані наступні документи: заява ОСОБА_3 про призначення пенсії за віком від 05.12.2017; копія довіреності від 05.12.2017; копія Ізраїльського посвідчення особи ОСОБА_3; копія ідентифікаційного коду; копія трудової книжки; копія довідки № 6796 про сплату збору до Пенсійного фонду України за період здійснення підприємницької діяльності з 01.10.1993 по 30.06.1995. Заява про призначення пенсії була підписана особисто позивачем, його підпис завірено нотаріально та засвідчено належним чином заповненим апостилем, що відповідає чинному законодавству.

Листом об'єднаного управління № 544/Б-9 від 09.01.2018 представнику за довіреністю було повідомлено, що оскільки оригінали необхідних документів вона не надала, то підстав для прийняття рішення про призначення або про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_3 на підставі поданих копій документів немає.

22.01.2018 ОСОБА_5 (представник ОСОБА_3 за довіреністю від 05.12.2017) звернувся до Пенсійного фонду України з проханням переслати заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії за належністю уповноваженому управлінню для розгляду по суті. Згідно листа Пенсійного фонду України від 26.01.2018 №1739/Б-11 вказану заяву було скеровано до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Листом відповідача № 45/Б-13 від 05.02.2018 представнику за довіреністю позивача було повідомлено, що підстав для розгляду заяви позивача про призначення пенсії немає, оскільки до відповідача не надані оригінали документів.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Визначене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон №1058), яким встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Згідно з п. 1 та п. 4 статті 8 Закону України від 09.07.2006 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на рівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких наданіі Верховною Радою України.

Статтею 44 Закону №1058 встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із соціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої територіально.

Згідно п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №221-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління пенсійного фонду України у районі, місті, а також у місті та районі, що призначає пенсію за місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до пунктів 1.6 та 1.7 Порядку звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-якій час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. За приписами пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Пунктом 2.23 Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій передбачено, що документи необхідні для призначення пенсії, можуть бути поданими як в оригіналах, та і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом в судовому засіданні встановлено, що 26.12.2017 представником позивача була подана до відповідача особиста заява позивача про призначення пенсії за віком, яка була нотаріально посвідчена та містила апостиль, однак, до заяви про призначення пенсії були додані лише копії документів. У зв'язку з зазначеним заяву позивача розглянуто як звернення громадян у відповідності до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян».

Тому, оскаржувані позивачем листи об'єднаного управління від 09.01.2018 №544/Б-9 та від 05.02.2018 № 45/Б-11, які додані до позову, не є рішенням органу Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії, а є відповіддю про розгляд звернення позивача.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.9 Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, документи про місце проживання (реєстрації) особи; особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії) повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно пункту 2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства надають також копію посвідки на постійне проживання.

Пунктом 4.2. Порядку встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

При зверненні до відповідача з заявою, позивачем не додано визначених законодавством документів, що підтверджують його право на отримання пенсії за віком в Україні.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492 документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України.

Ухвалою суду від 17.10.2018 витребувано від посольства України в державі Ізраїль відомості щодо перебування позивача на консульському обліку, інформації щодо видачі закордонного паспорту на ім'я позивача, термін дії, відомості щодо втрати та інше, строк дії закордонного паспорту та паспорту громадянина України.

Ухвалою суду від 17.10.2018 витребувано від Міністерства закордонних справи України відомості щодо перебування позивача на консульському обліку, інформації щодо виїзду позивача на постійне місце проживання до Ізраїлю та інші питання.

Ухвалою суду від 17.10.2018 витребувано від управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області відомості щодо виїзду позивача на постійне місце проживання до Ізраїлю, інформації про видачу закордонного паспорту, строку його дії або втрати.

На виконання Ухвали суду, через канцелярію (вх. №35042) від Міністерства закордонних справ України був отриманий лист від 01.11.2018 за вих. №721/17-363-1275 зі змісту якого вбачається, що позивач перебував на консульському обліку за паспортом громадянина України для виїзду за кордон, серія РО №037966 від 04.10.2005, орган видачі 2300. 01.10.2013 знятий з консульського обліку відповідно до пп.5.1.2 5.7 Правил ведення закордонними дипломатичними установами України консульського обліку громадян України, які постійно проживають за кордоном, затверджених наказом МЗС від 17.11.2011 №337. Інших звернень від позивача не було. Підтвердити чи спростувати факт перебування позивача у громадянстві Держави Ізраїль або ж надати інформацію про статус його проживання на території Ізраїлю не є можливим, оскільки зазначена інформація захищена законодавчими актами Держави Ізраїль про захист персональних даних.

У позовній заяві (а.с.11) представник позивача стверджує, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 закінчив строк своєї дії та наразі знаходиться на продовженні у Посольстві України в державі Ізраїль. Дана процедура займає близько 4-5 місяців.

Однак, листом Міністерства закордонних справ України від 06.12.18 вих. №721/17-636-1445 повідомлено, що позивач зі зверненням до Посольства з питання продовження терміну дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії РО №037966, виданого 04.10.2005 не звертався. У зв'язку із відсутністю копії посвідчення особи, виданого МВС Держави Ізраїль на ім'я позивача, надати висновок щодо інформації в графі «статус» зазначеного посвідчення не вбачається можливим.

На виконання Ухвали суду 01.11.2018, через канцелярію (вх. №35093) від управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області був отриманий лист, зі змісту якого вбачається, що позивач оформив дозвіл для виїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль 23.09.2005. у паспорті громадянина України для виїзду за кордон серії РО №037966 був проставлений штамп постійне проживання - Держава Ізраїль». Паспорт громадянина України був зданий 04.10.2005. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області позивач зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, за новим паспортом або повідомлень про втрату паспорту позивач не звертався.

Ухвалою суду від 01.11.2 018 витребувано від управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області інформацію щодо паспорту позивача, а саме дату його видачі, терміну дії та інше. Листом повідомлено, що облікова картка на закордонний паспорт не збереглася.

Ухвалою суду від 05.11.2018 від Департаменту з питань громадянства Адміністрації Президента України витребувано відомості щодо громадянства позивача. Листом повідомлено, що повноваження стосовно належності до громадянства України здійснюється Державною міграційною службою України, Міністерством закордонних справ України, дипломатичними представництвами та консульськими установами України. Матеріали стосовно прийняття до громадянства України або припинення громадянства України позивача на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства в установленому законодавством порядку не надходили.

Посвідчення особі, яке видано Державою Ізраїль, не підтверджує громадянство України.

Копія паспорту громадянина України для виїзду за кордон, яка надана до адміністративного позову, містить дані про те, що строк дії паспорту закінчився 04.10.2015 та будь-які відомості про продовження терміну його дії відсутні.

Відповідно до пункту 89 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України за N 152 від 07.05.2014 - паспорт для виїзду за кордон визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується у разі: закінчення строку його дії.

Окрім того, згідно листа ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.11.18 вих. 280/4327/18/35425/18 наявність реєстраційного номера облікової картки платника податків не є доказом належності особи до громадянства України.

Таким чином, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки він не звертався до управління ПФУ з необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак об'єднане управління не приймало рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Крім того, в судовому засіданні представником позивача не надано документів про підтвердження ОСОБА_3 до громадянства України.

За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 27 Закону № 1058 розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

У випадку поновлення виплати пенсії особі, якій не проведено перерахунок відповідно до статті 43 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до статті 40 Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсій, призначених до 2004 року.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону № 1058 пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

До того ж, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 46 Закону № 1058 компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

На підставі того, що пенсія позивачу взагалі не була призначена, вимоги щодо виплати позивачу пенсії за віком з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У відповідності до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2,6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246 та 250 Кодексу адміністративного судочинства України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, адреса для листування: 69005, АДРЕСА_3) до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорізького козацтва, буд. 25 - А) про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складено та підписане суддею 17.12.2018.

Суддя Р.В. Сацький