Справа № 818/1821/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/1821/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калиновського В.А. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018, суддя С.М. Гелета, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 16.07.18 по справі № 818/1821/18

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просив зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" включити дані про ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) від 23.04.2015 № 980-019-000000603" та договору від 25.04.2016 № 980-019-000227543 "Суперкапітал" (новий) (з виплатою процентів щомісячно) на загальну суму 39706,87 грн.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що чоловіком ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_2 та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено договір від 23.04.2015 № 980-019-000000603 на відкриття рахунку для зберігання грошей. 25.04.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" укладено договір від 25.04.2016 № 980-019-000227543 "Суперкапітал" (новий) (з виплатою процентів щомісячно) щодо передачі у власність ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів у сумі 39044,40 грн., які були внесені на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" через ПАТ "Банк Михайлівський". 19.05.2016 кошти у сумі 39044,40 грн. та 662,47 грн. були перераховані ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок ОСОБА_2 у ПАТ "Банк Михайлівський". Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" було відмовлено у включенні даних про поточний рахунок ОСОБА_2 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Також переказ коштів у сумі 39706,87 грн., що надійшли на рахунок ОСОБА_2 від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" визнано нікчемним. Позивач не погоджується із такими рішеннями уповноваженої особи, у зв'язку із чим звернулась за захистом своїх прав.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити дії - задоволено.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" включити дані про ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) від 23.04.2015 № 980-019-000000603" та договору від 25.04.2016 № 980-019-000227543 "Суперкапітал" (новий) (з виплатою процентів щомісячно) на загальну суму 39706,87 грн.

Відповідач, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський", не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 23.04.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)" № 980-019-000000603 (а.с. 10).

25.04.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" укладено договір № 980-019-000227543, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 передає у власність ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" грошові кошти в сумі 39044,40 грн. (а.с. 7).

Вказані грошові кошти перераховано позивачем на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" платіжним дорученням від 25.04.2016 № 5875251 (а.с. 9).

19.05.2016, кошти в сумі 39044,40 грн., та 662,47 грн. процентів перераховані на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_1 (а.с. 14).

У подальшому, на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

13.06.2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23.06.2016 року до 22.07.2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 з 13.07.2016 року до 12.07.2018 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 року № 1702 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", згідно з яким всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" делеговано ОСОБА_4 з 05.09.2016 року.

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 25.01.2017 уповноваженою особою Фонду призначено ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 15). У березні 2018 ОСОБА_1, як особа, що є спадкоємцем померлого за законом, що підтверджується відповідним свідоцтвом про прийняття спадщини, звернулась до уповноваженої особи із заявою від 26.03.2018, у якій просила включити дані про рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на суму 39706,87 грн. до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський".

У квітні 2018 позивач отримала лист уповноваженої особи № ЗГ1 (К)/1798, яким повідомлено, що договір від 25.04.2016 № 980-019-000000603 укладений ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного (а.с. 13). Також до листа додано довідку про стан рахунку № НОМЕР_1, у якій зазначено, що зарахування 19.05.2016 коштів в сумі 39044,40 грн., та 662,47 грн. є нікчемними (а.с. 14).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідача стосовно правомірності визнання нікчемною операції з повернення коштів позивачу від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у зв'язку із чим бездіяльність відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 4452-VI ), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14 ( далі - Положення №14), Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженою Постановою правління НБУ від 01.06.2011 № 174 ( далі - Інструкція № 174) та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою правління НБУ від 12.11.2003 р. № 492 ( далі - Інструкція № 492).

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема:

- перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

- перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Аналіз зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства свідчить, що для отримання відшкодування фізичною особою за рахунок Фонду має бути дотримана обов'язкова умова: особа має бути вкладником та повинна мати вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

У постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розглядаючи спір про визнання протиправними дій чи рішень Фонду щодо відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, адміністративні суди з урахуванням конкретних обставин справи повинні перевірити обґрунтованість такої відмови.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України, суд повинен враховувати, що обов'язок доведення відповідних обставин покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суд повинен досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2016 між ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" укладено договір № 980-019-000227543, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 передає у власність ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" грошові кошти в сумі 39044,40 грн. (а.с. 7).

Вказані грошові кошти перераховано позивачем на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" платіжним дорученням від 25.04.2016 № 5875251 (а.с. 9).

19.05.2016, кошти в сумі 39044,40 грн., та 662,47 грн. процентів перераховані на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_1 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 15). У березні 2018 ОСОБА_1, як особа, що є спадкоємцем померлого за законом, що підтверджується відповідним свідоцтвом про прийняття спадщини, звернулась до уповноваженої особи із заявою від 26.03.2018, у якій просила включити дані про рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 на суму 39706,87 грн. до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський".

У квітні 2018 позивач отримала лист уповноваженої особи № ЗГ1 (К)/1798, яким повідомлено, що договір від 25.04.2016 № 980-019-000000603 укладений ОСОБА_2 та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" без участі ПАТ "Банк Михайлівський" як повіреного (а.с. 13). Також до листа додано довідку про стан рахунку № НОМЕР_1, у якій зазначено, що зарахування 19.05.2016 коштів в сумі 39044,40 грн., та 662,47 грн. є нікчемними (а.с. 14).

Фактично відповідач визнав нікчемними розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший. При цьому, на дату запровадження в Банку тимчасової адміністрації кошти, які ОСОБА_2 передав в позику ТОВ «ІРЦ» вже обліковувалися на її розрахунковому рахунку в банку, оскільки ТОВ «ІРЦ» повернуло їх разом з нарахованими процентами.

Так, дійсно повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016 року, що підтверджується повідомленнями уповноваженої особи про нікчемність правочинів та виписками з банку. Отже, кошти в сумі 39706,87 грн. на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточних рахунках позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Колегія суддів зазначає, що в розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI позивач є вкладником банку, а кошти, які надійшли для неї як вкладника за Договором банківського рахунку від 20.05.2016, в розумінні тієї ж статті, є вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені ст. 26 Закону №4452-VI.

Відповідно до п. п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Зважаючи на встановлені в цій справі обставини, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на положення п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, як на правову підставу для визнання зазначених вище транзакцій нікчемними, є необґрунтованими, оскільки відповідачем жодним чином не доведено наявності підстав, за яких правочини відповідно до ст. 38 Закону № 4452-VI є нікчемними.

Аналогічна правова позиція у справі з подібними правовідносинами викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 13.09.2017 (справа №822/2605/16).

Також при вирішенні даної справи колегією суддів взято до уваги викладений у постанові від 04.07.2018 (справа №826/1476/15) правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, відповідно до якого здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов'язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені Цивільним кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Інструкцією №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського рахунку "Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) від 23.04.2015 № 980-019-000000603" та договору від 25.04.2016 № 980-019-000227543 "Суперкапітал" (новий) (з виплатою процентів щомісячно) на загальну суму 39706,87 грн.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 року по справі № 818/1821/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.07.2018 по справі № 818/1821/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський В.О. Бондар
Повний текст постанови складено 18.12.2018.