Справа № 826/15786/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2018 року № 826/15786/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого Бояринцевої М.А., суддів Аверкової В.В., Шевченко Н.М. при секретарі судового засідання Кравченку Я.В.,

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2.,

представників відповідача 1 - Слюсарь Є.П., Сенчук М.С., Вербицький О.С.,

представника відповідача 2 - Штокман А.І.,

представника третьої особи 1 - Ліпіріді О.Д., Владичанський А.А., Очеретяна О.В., Вітов Д.О.,

представника третьої особи 2 - не з'явились,

представника третьої особи 3 - не з'явились,

третя особа ОСОБА_11,

представника третьої особи 5 - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства соціальної політики України,

Кабінету Міністрів України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Громадська рада при Міністерстві соціальної політики України, Ініціативна група з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13,

про визнання дій протиправними, визнання незаконними та скасування наказів, постанови, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог) до Міністерства соціальної політики України, Кабінету Міністрів України, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства соціальної політики України щодо систематичного незаконного втручання в роботу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України стосовно утворення Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування нового складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України;

- визнати незаконним і скасувати наказ Міністерства соціальної політики України від 03.02.2017 № 176 "Про утворення Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України";

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України утриматися від незаконного втручання в роботу громадської ради при Міністерстві соціальної політики України стосовно утворення Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України;

- визнати незаконним і скасувати наказ Міністерства соціальної політики України від 21.04.2017 № 675 "Про затвердження складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України";

- визнати незаконною і скасувати Постанову Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 в частині викладення в новій редакції пункту 8 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації;

- зобов'язати громадську раду попереднього скликання при Міністерстві соціальної політики України (Громадську раду при Міністерстві соціальної політики України у складі попереднього скликання) невідкладно в розумний строк утворити ініціативну групу з підготовки установчих зборів для формування нового складу Громадської ради в порядку, встановленому чинним Положенням про Громадську раду при Міністерстві соціальної політики України, схваленим засіданням Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України від 24 грудня 2012 року, протокол № 3;

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України подати громадській раді попереднього скликання при Міністерстві соціальної політики України кандидатури представників Міністерства соціальної політики України до складу ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування нового складу Громадської ради;

- стягнути з Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. за спричинені з серпня 2016 року незаконними діями Міністерства соціальної політики України щодо втручання в процес формування нового складу Громадської ради моральні страждання.

Ухвалою суду від 12.12.2018 закрито провадження у справі в частині оскарження протоколу установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України" від 8 квітня 2017 року.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Закон України «Про громадські об'єднання», Типове положення про громадську раду при міністерстві, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996, Положення про громадську раду при Міністерстві соціальної політики України, схваленого на засіданні ради 24.12.2012 № 3, та зазначає про внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2015 № 234 і застосовані Міністерством соціальної політики України у 2017 році зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996 (в частині викладення в новій редакції пункту восьмого Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого зазначеною постановою) незаконними, оскільки грубо порушують встановлений Законом України «Про громадські об'єднання» принцип самоврядності діяльності вже створеної громадської ради при Міністерстві соціальної політики як громадського об'єднання. Позивач вказує на те, що нова громадська рада вже не є громадським об'єднанням, яке представляє та уособлює громадськість України, а є, фактично, органом державної влади, який формується Міністерством з представників громадськості виключно для сприяння участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики.

Представник Міністерства соціальної політики України заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Конституції України, Закону України «Про громадські об'єднання», Положення про Міністерство соціальної політики України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 423, Типове положення про Громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній в мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996, та зазначив, що наказ Міністерства соціальної політики України № 854 від 05.08.2016 «Про утворення Ініціативної групи з підготовки Установчих зборів для формування Громадської ради при Мінсоцполітики» жодним чином не застосовується до позивача та є актом, що впорядковує взаємодію громадськості та органу виконавчої влади у процесі реалізації державної політики щодо соціального захисту населення.

Представник Кабінету Міністрів України заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Конституції України, Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Регламент Кабінету Міністрів України, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку сприяння проведенню громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади», від 03.11.2010 № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики», Стратегію державної політики сприяння розвитку громадського суспільства в Україні, затверджену Указом Президента України від 24.03.2012 № 212, та зазначив, що оскаржувана постанова прийнята із дотриманням норм Регламенту, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також представник відповідача вказав, що позивач не навів належних і достатніх доказів підтвердження конкретних обставин допущеного відповідачем дійсного порушення його прав, свобод або інтересів.

Треті особи ОСОБА_11 та ОСОБА_13 письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог не надали. Під час розгляду справи підтримали позицію позивача.

Треті особи Громадська рада при Міністерстві соціальної політики України, Ініціативна група з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, ОСОБА_12 в судові засідання не з'явились, заперечень чи пояснень по суті заявлених позовних вимог не надали.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2008 року №976 і від 3 листопада 2010 року № 996, відповідної до якої, зокрема, викладено в новій редакції пункт 8 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації:

«Для формування складу громадської ради орган не пізніше ніж за 60 календарних днів до визначеної дати проведення установчих зборів утворює ініціативну групу з їх підготовки за участю інститутів громадянського суспільства (далі - ініціативна група).

Якщо при органі вже утворена громадська рада і її повноваження не були припинені достроково, то ініціативна група утворюється органом не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення її повноважень.

У такому разі кількісний та персональний склад ініціативної групи орган затверджує з урахуванням пропозицій громадської ради.

До складу ініціативної групи входять делеговані члени діючої громадської ради (якщо її повноваження не були припинені достроково), представники інститутів громадянського суспільства, які не представлені у складі громадської ради, представники органу, при якому утворюється громадська рада.

Персональний склад ініціативної групи орган оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті протягом п'яти робочих днів з дня її утворення.

Не пізніше ніж за 45 календарних днів до проведення установчих зборів орган в обов'язковому порядку оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та в інший прийнятний спосіб підготовлене ініціативною групою та погоджене з ним повідомлення про дату, час, місце, порядок проведення установчих зборів, порядок подання заяв для участі в установчих зборах, відомості про склад ініціативної групи та прізвище, ім'я, електронну адресу та номер телефону відповідальної особи.

Для участі в установчих зборах до ініціативної групи подається заява у довільній формі, підписана уповноваженою особою керівного органу інституту громадянського суспільства.

До заяви додаються:

рішення, прийняте у порядку, встановленому установчими документами інституту громадянського суспільства, про делегування для участі в установчих зборах представника, який одночасно є кандидатом на обрання до складу громадської ради;

біографічна довідка делегованого представника інституту громадянського суспільства із зазначенням його прізвища, імені, по батькові, посади, місця роботи, посади в інституті громадянського суспільства, контактної інформації;

копія виписки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій та витяг із статуту (положення) інституту громадянського суспільства щодо цілей і завдань його діяльності, засвідчені в установленому порядку;

інформація про отримання інститутом громадянського суспільства як володільцем бази персональних даних його членів згоди делегованого ним представника на обробку його персональних даних;

інформація про результати діяльності інституту громадянського суспільства (відомості про проведені заходи, реалізовані проекти, виконані програми, друковані видання, подання інститутом громадянського суспільства відповідному органу письмових обґрунтованих пропозицій і зауважень з питань формування та реалізації державної політики у відповідній сфері та інформування про них громадськості тощо) протягом року до дня подання заяви (у разі, коли інститут громадянського суспільства працює менше року, - за період діяльності);

відомості про місцезнаходження та адресу електронної пошти інституту громадянського суспільства, номер контактного телефону.

Приймання заяв для участі в установчих зборах припиняється за 30 календарних днів до їх проведення.

У разі виявлення невідповідності документів, поданих інститутом громадянського суспільства, встановленим цим Типовим положенням вимогам ініціативна група не пізніше ніж за 15 календарних днів до проведення установчих зборів письмово та в електронній формі інформує про це інститут громадянського суспільства з пропозицією щодо їх усунення протягом семи календарних днів.

За результатами перевірки документів, поданих інститутами громадянського суспільства, на відповідність встановленим цим Типовим положенням вимогам ініціативна група складає за сім календарних днів до проведення установчих зборів список кандидатів до складу громадської ради, які братимуть участь в установчих зборах, та список представників інститутів громадянського суспільства, яким відмовлено в участі в установчих зборах, із зазначенням підстави для відмови.

Підставами для відмови представнику інституту громадянського суспільства в участі в установчих зборах є:

невідповідність документів, поданих інститутом громадянського суспільства, вимогам цього Типового положення;

неусунення інститутом громадянського суспільства невідповідності поданих документів вимогам, встановленим цим Типовим положенням, у строк, визначений абзацом шістнадцятим цього пункту;

невідповідність інституту громадянського суспільства або делегованого ним представника вимогам, встановленим пунктом 6 цього Типового положення;

недостовірність інформації, що міститься в документах, поданих для участі в установчих зборах;

відмова інституту громадянського суспільства від участі в установчих зборах шляхом надсилання ініціативній групі офіційного листа;

перебування інституту громадянського суспільства, який делегував свого представника для участі в установчих зборах, у процесі припинення.

Список кандидатів до складу громадської ради, які братимуть участь в установчих зборах, та список представників інститутів громадянського суспільства, яким відмовлено в участі в установчих зборах, із зазначенням підстави для відмови, інформація про результати діяльності інститутів громадянського суспільства за останній рік, біографічні довідки делегованих ними представників, а також уточнена інформація про дату, час та місце проведення установчих зборів, погоджена з органом, оприлюднюються не пізніше ніж за три робочих дні до проведення установчих зборів на офіційному веб-сайті органу та в інший прийнятний спосіб.

Під час проведення установчих зборів, які відкриває уповноважений представник ініціативної групи, з числа кандидатів до нового складу громадської ради обирається лічильна комісія, голова зборів, секретар, заслуховується інформація голови або іншого уповноваженого члена попереднього складу громадської ради про її діяльність, якщо така рада була утворена, а також обирається новий склад громадської ради.

Рішення установчих зборів оформляється протоколом, який складається протягом трьох робочих днів з моменту проведення установчих зборів, підписується головою та секретарем установчих зборів і подається органові.

Орган оприлюднює протокол установчих зборів на своєму офіційному веб-сайті та в інший прийнятний спосіб протягом трьох робочих днів з моменту його надходження.».

На думку позивача внесення зазначених змін порушують встановлений Законом України «Про громадські об'єднання» принцип самоврядності діяльності вже створеної громадської ради при Міністерстві соціальної політики України як громадського об'єднання.

При цьому, позивач як на підставу порушення його прав оскаржуваним нормативно-правовим актом зазначає, що він є військовим пенсіонером, полковником Збройних Сил України, інвалідом війни, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому його права і свободи знаходяться в прямій залежності від належної роботи і належного виконання своїх законних і конституційних обов'язків Міністерством соціальної політики України та Кабінетом Міністрів України, а тому він заінтересований в наявності суворого та ефективного контролю громадськості за діяльністю вказаних органів державної влади.

Вирішуючи спір суд виходить з насутпного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно із статтею 3 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII "Про Кабінет Міністрів України" (далі - Закон № 794-VII) діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права, законності, поділу державної влади, безперервності, колегіальності, солідарної відповідальності, відкритості та прозорості.

Статтею 19 Закону № 794-VII встановлено, що діяльність Кабінету Міністрів України спрямовується на забезпечення інтересів Українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України, а також Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України, вирішення питань державного управління у сфері економіки та фінансів, соціальної політики, праці та зайнятості, охорони здоров'я, освіти, науки, культури, спорту, туризму, охорони навколишнього природного середовища, екологічної безпеки, природокористування, правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина, запобігання і протидії корупції, розв'язання інших завдань внутрішньої і зовнішньої політики, цивільного захисту, національної безпеки та обороноздатності.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV, яка діяла на час звернення позивача до суду (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017) адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017) встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень встановлені статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017)

Так, правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо:

1) законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим;

2) законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів владних повноважень.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині.

Виходячи з системного аналізу положень статей Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 КАС України.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "прав" має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

З наведеного слідує, що суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або чи мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Водночас право на оскарження нормативно - правового акту мають особи, щодо яких застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. При цьому коло осіб, які вправі звернутися з позовом у розглядуваних справах, є вужчим, ніж коло осіб, що окреслено в частині першій статті 2 КАС України - особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Суд зазначає, що через світоглядні переконання позивач може виражати свої думки до такого факту як невдоволення новими змінами до нормативно-правових актів, що регулюють сферу відносин про громадські ради при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, однак цього явно недостатньо щоб вимагати в судовому порядку його усунення шляхом скасування акту.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №826/8803/15.

В контексті наведеного суд зазначає, що позивач під час розгляду справи не навів обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 08.04.2015 №234 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2008 № 976 і від 03.11.2010 № 996». Доводи позивача відносно того, що він заінтересований в наявності суворого та ефективного контролю громадськості за діяльністю органів державної влади суд приймає до уваги, проте зазначає, що наведені вище положення законодавства не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що позивач вважає начебто певні положення норм законодавства можуть вплинути на його правове становище у майбутньому.

Вказаний висновок зроблений з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що викладена у його Рішенні від 30 жовтня 2014 року по справі "ШВИДКА ПРОТИ УКРАЇНИ", заява №17888/12, статус остаточного набрало 30.01.2015, у п. 54 якого вказав, що Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці.

Посилання позивача на те, що дія оскаржуваних положень постанови Кабінету Міністрів України унеможливила прийняття участі у формуванні громадської ради великої кількості громадських організацій, в тому числі організацій, з якими позивач співпрацює суд до уваги не приймає, оскільки громадські організації у разі наявності їх порушеного права наділені повноваженнями самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

При цьому, постановою Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №826/8803/15 встановлено, що зміни до Типового положення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996, не суперечать положенням Закону України від 22.03.2012 № 4572-VI "Про громадські об'єднання".

З урахуванням наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, порівняно з яким законом відбулося звуження прав позивача та якому закону такі зміни суперечать, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо визнання незаконною та скасування Постанови Кабінету Міністрів України від 8 квітня 2015 року № 234 в частині викладення в новій редакції пункту 8 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації.

Щодо правомірності утворення Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування нового складу громадської ради при Міністерстві соціальної політики України та затвердження складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 року № 996, громадська рада при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації (далі - громадська рада) є тимчасовим консультативно-дорадчим органом, утвореним для сприяння участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики.

Згідно з пунктом 2 Типового положення у своїй діяльності громадська рада керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також Положенням про громадську раду, розробленим на основі цього Типового положення.

Положення про громадську раду розробляється громадською радою та затверджується органом виконавчої влади, при якому її утворено (далі - орган).

Положення про громадську раду оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу протягом трьох робочих днів з моменту затвердження.

Розроблення та затвердження змін до Положення про громадську раду здійснюється у тому ж порядку, що і розроблення та затвердження Положення про громадську раду.

Пунктом 6 Типового положення встановлено, що до складу громадської ради можуть бути обрані представники громадських об'єднань, релігійних, благодійних організацій, творчих спілок, професійних спілок та їх об'єднань, асоціацій, організацій роботодавців та їх об'єднань, недержавних засобів масової інформації (далі - інститути громадянського суспільства), які зареєстровані в установленому порядку і провадять діяльність на території України.

До складу громадської ради при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади можуть бути обрані представники інститутів громадянського суспільства, які провадять свою діяльність у сфері, що пов'язана з діяльністю відповідного органу, та в статуті (положенні) яких визначені відповідні цілі і завдання діяльності.

Інститут громадянського суспільства незалежно від своєї організаційної структури та наявності місцевих осередків (відокремлених підрозділів, філій, представництв, місцевих організацій тощо) для участі в установчих зборах делегує одного представника, який одночасно є кандидатом на обрання до складу громадської ради.

До складу громадської ради не можуть бути обрані представники інститутів громадянського суспільства, які є народними депутатами України, депутатами Верховної Ради Автономної Республіки Крим та місцевих рад, посадовими особами органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 7 Типового положення склад громадської ради формується на установчих зборах шляхом рейтингового голосування за осіб, які особисто присутні на установчих зборах та кандидатури яких внесені інститутами громадянського суспільства.

Кількісний склад громадської ради визначається установчими зборами та не може становити більш як 35 осіб.

Строк повноважень складу громадської ради - два роки.

До складу громадської ради може бути обрано не більше ніж по одному представнику від кожного інституту громадянського суспільства.

Членство в громадській раді є індивідуальним.

Відповідно до пункту 8 Типового положення для формування складу громадської ради орган не пізніше ніж за 60 календарних днів до визначеної дати проведення установчих зборів утворює ініціативну групу з їх підготовки за участю інститутів громадянського суспільства (далі - ініціативна група).

Якщо при органі вже утворена громадська рада і її повноваження не були припинені достроково, то ініціативна група утворюється органом не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення її повноважень.

У такому разі кількісний та персональний склад ініціативної групи орган затверджує з урахуванням пропозицій громадської ради.

До складу ініціативної групи входять делеговані члени діючої громадської ради (якщо її повноваження не були припинені достроково), представники інститутів громадянського суспільства, які не представлені у складі громадської ради, представники органу, при якому утворюється громадська рада.

Персональний склад ініціативної групи орган оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті протягом п'яти робочих днів з дня її утворення.

Не пізніше ніж за 45 календарних днів до проведення установчих зборів орган в обов'язковому порядку оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та в інший прийнятний спосіб підготовлене ініціативною групою та погоджене з ним повідомлення про дату, час, місце, порядок проведення установчих зборів, порядок подання заяв для участі в установчих зборах, відомості про склад ініціативної групи та прізвище, ім'я, електронну адресу та номер телефону відповідальної особи.

Для участі в установчих зборах до ініціативної групи подається заява у довільній формі, підписана уповноваженою особою керівного органу інституту громадянського суспільства.

Рішення установчих зборів оформляється протоколом, який складається протягом трьох робочих днів з моменту проведення установчих зборів, підписується головою та секретарем установчих зборів і подається органові.

Орган оприлюднює протокол установчих зборів на своєму офіційному веб-сайті та в інший прийнятний спосіб протягом трьох робочих днів з моменту його надходження.

Орган на підставі протоколу установчих зборів затверджує склад громадської ради і оприлюднює його на своєму офіційному веб-сайті та в інший прийнятний спосіб протягом трьох робочих днів з моменту затвердження (пункт 9 Типового положення).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Міністерства соціальної політики України від 08.10.2014 № 746 затверджено склад Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України.

На засіданні Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України (протокол № 8 від 25.07.2016) розглянуто питання щодо внесення до Мінсоцполітики пропозиції про персональний склад Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування нового складу Громадської ради та прийнято рішення затвердити склад Ініціативної групи з підготовки Установчих зборів для формування нового складу Громадської ради.

Про прийняте рішення Громадська рада при Міністерстві соціальної політики України повідомила Міністерство соціальної політики України листом від 29.07.2016 № 195.

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» та для формування нового складу Громадської ради наказом Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 № 854 утворено Ініціативну групу з підготовки Установчих зборів для формування Громадської ради при Мінсоцполітики.

01.09.2016 відбулось засідання Ініціативної групи з підготовки Установчих зборів з формування нового складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України та проведення Установчих зборів призначено на 20 жовтня 2016 року.

На засіданні Ініціативної групи з підготовки Установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України (протокол № 3 від 13 жовтня 2016 року) вирішили не включати представників ІГС, які не виконали вимоги та не усунули вчасно недоліки щодо якості подання документів до списку учасників засідання Установчих зборів по формуванню Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, яке відбудеться 20 жовтня 2016 року.

У зв'язку з відсутністю протоколу проведення Установчих зборів, які відбулись 20.10.2016 для формування Громадської ради при Мінсоцполітики, наказом Міністерства соціальної політики України від 29.12.2016 № 1651 визнано таким, що втратив чинність наказ Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 № 854 «Про утворення Ініціативної групи з підготовки Установчих зборів для формування Громадської ради при Мінсоцполітики» та доручено Департаменту аналітичного та організаційного забезпечення діяльності керівництва Міністерства до 17.01.2017 здійснити організаційні заходи щодо формування та затвердження нового складу Ініціативної групи з підготовки проведення Установчих зборів для формування Громадської ради при Мінсоцполітики.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 03.02.2017 № 176 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.11.2010 № 996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики» з метою забезпечення системного діалогу Міністерства соціальної політики України з громадськістю утворено Ініціативну групу з підготовки Установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України та затверджено її склад згідно з додатком:

Богданов Андрій Володимирович - член всеукраїнської громадської організації «Спілка громадських організацій України «Народна рада»;

Вербицький Олександр Сергійович - заступник директора Юридичного департаменту - начальник відділу організації роботи щодо представництва в судових та інших органах державної влади Міністерства соціальної політики України;

Дзундза Ростислав Мирославович - голова Правління громадської організації «Бюро соціальних та політичних розробок»;

Домбровський Кирило Григорович - завідувач сектору захисту житлових та майнових прав Департаменту захисту прав дітей та усиновлення Міністерства соціальної політики України;

Іванова Любов Михайлівна - голова правління громадської організації «Довічне право інваліда»;

Ковалишин Іван Михайлович - голова наглядової ради громадської організації «Народна допомога Україна»;

Кропівницька Маргарита Едуардівна - заступник директора Департаменту аналітичного та організаційного забезпечення діяльності керівництва Міністерства - начальник відділу оперативно-аналітичного забезпечення керівництва Міністерства соціальної політики України;

Крючкова Олена Анатоліївна - президент благодійної організації «Благодійний фонд «Інститут благодійності»;

Латиш Вадим Анатолійович - директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Работник моря»;

Ліпіріді Олексій Дмитрович - координатор центрів допомоги учасникам АТО та членам їх сімей;

Маматов Олександр Леонідович - голова всеукраїнської організації інвалідів війни, Збройних Сил та учасників бойових дій;

Мартиновська Марина Миколаївна - заступник начальника Управління внутрішнього аудиту - начальник відділу аудиту ефективності Міністерства соціальної політики України;

Назаренко Вікторія Миколаївна - генеральний секретар всеукраїнського громадського об'єднання «Національна Асамблея осіб з інвалідністю України»;

Онуфрик Маріанна Святославівна - керівник суспільних програм громадської організації «Інститут суспільно-економічних досліджень»;

Політіко Анастасія Анатоліївна - начальник Відділу взаємодії із засобами масової інформації Міністерства соціальної політики України;

Риков Вадим Володимирович - радник Голови Спілки об'єднань громадян «Велика Рада»;

Сімаков Анатолій Анатолійович - голова громадської організації «Бусел»;

Слюсаревський Максим Володимирович - голова Всеукраїнського об'єднання «Федерація морських професійних спілок України»;

Слюсарь Євген Петрович - головний спеціаліст відділу взаємодії з громадськістю Департаменту аналітичного та організаційного забезпечення діяльності керівництва Міністерства соціальної політики України;

Фартушна Олена Володимирівна - заступник начальника Управління у справах людей похилого віку та надання соціальних послуг - начальник відділу реформування та організації надання соціальних послуг за місцем проживання Міністерства соціальної політики України;

Шевченко Ніна Юріївна - президент міжнародного благодійного фонду «Відродження духовності нації»;

Юрченко Юрій Петрович - голова Правління громадської організації «Інститут міжнародних досліджень і співробітництва».

08.04.2017 проведено Установчі збори для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України. Як вбачається з протоколу Установчих зборів від 08.04.2017, на засіданні Установчих зборів зареєстровано 58 уповноважених представників інститутів громадського суспільства із 63, які за рішенням Ініціативної групи від 31.03.2017 (протокол № 5) включені до Списку кандидатів до складу Громадської ради та братимуть участь в засіданні Установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України.

Під час засідання Установчих зборів вирішили обрати Громадську раду у складі 35 осіб та проведено рейтингове таємне голосування для обрання нового складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України по 5 напрямкам, а саме:

1. Комітет з питань громадського контролю за формуванням і реалізацією державної політики у сферах трудових відносин, комплексної реформи системи оплати праці та системи пенсійного забезпечення, (колір - червоний);

2. Комітет з питань громадського контролю за формуванням і реалізацією державної політики у сферах поліпшення здоров'я населення, захисту прав дітей, сімейної та гендерної політики (колір - жовтий);

3. Комітет з питань громадського контролю за формуванням і реалізацією державної політики у сферах соціальної підтримки населення, монетизації пільг та децентралізації системи соціальних послуг, їх розвитку на рівні територіальних громад (колір - зелений);

4. Комітет з питань громадського контролю за формуванням і реалізацією державної політики у сферах соціального захисту осіб з інвалідністю, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших осіб (сімей), які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати (колір - синій);

5. Комітет з питань громадського контролю за формуванням і реалізацією державної політики у сферах соціального захисту ветеранів війни, військової служби та учасників АТО (колір - помаранчевий).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 21.04.2017 № 675 затверджено склад Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України.

З огляду на встановлені у суді обставини, суд зазначає про прийняття Міністерством соціальної політики України наказу від 03.02.2017 № 176 "Про утворення Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України" та наказу Міністерства соціальної політики України від 21.04.2017 № 675 "Про затвердження складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України" в межах наданих йому повноважень.

Разом з тим, суд приймає до уваги посилання позивача на ті обставини, що до складу Ініціативної групи не були включені всі делеговані члени діючої Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, проте вказані обставини жодним чином не порушують прав та охоронюваних законом інтересів позивача. ОСОБА_32, ОСОБА_11, ОСОБА_33, ОСОБА_13, ОСОБА_34, ОСОБА_27, ОСОБА_12, ОСОБА_35, ОСОБА_36 у разі незгоди з обставинами щодо невключення їх до складу Ініціативної групи мали можливість оскаржити вказані дії/рішення до суду, проте своїм правом не скористались. Доказів зворотнього суду не пред"явлено.

При цьому, норми Типового положення не встановлюють обов"язок органу включати до складу Ініціативної групи всіх делегованих членів діючої Громадської ради.

Обставин щодо втручання Міністерстві соціальної політики України в роботу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України стосовно утворення Ініціативної групи з підготовки установчих зборів для формування нового складу громадської ради при Міністерстві соціальної політики України під час розгляду справи судом не встановлено.

При цьому, суд не надає оцінку проведеному рейтинговому голосуванню з визначення персоніфікованого складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України, оскільки обрання персонального складу Громадської ради здійснювалось на засіданні Установчих зборів для формування Громадської ради, а Міністерством соціальної політики України виключно затверджено склад громадської ради та оприлюднено його на своєму офіційному веб-сайті. Поряд з цим, до компетенції адміністративного суду не належить встановлення обставин правомірності прийнятих рішень учасниками Установчих зборів.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність дій по затвердженню складу Громадської ради при Міністерстві соціальної політики України.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено факту або обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідачів - суб'єктів владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або факт іншого ущемлення прав та свобод позивача, відповідно суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10), Кабінету Міністрів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2) про визнання дій протиправними, визнання незаконними та скасування наказів, постанови, зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М. Шевченко

Повний текст рішення складено 14 грудня 2018 року.