Справа № 200/14341/18-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 грудня 2018 р. Справа №200/14341/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання незаконним повідомлення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначала, зокрема, що подала до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради заяву від 23 серпня 2018 року про призначення державної допомоги при народженні дитини. Однак наприкінці вересня 2018 року отримала повідомлення від 07 вересня 2018 року №937 про відмову в наданні їй такої допомоги.

Вважаючи вказане повідомлення протиправним та таким, що порушує права дитини, просила:

- визнати незаконним повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради від 07 вересня 2018 року №937 про відмову в наданні їй державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- поновити їй строк для подання заяви для призначення державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із зверненням після спливу 12 місяців з моменту народження дитини з поважних причин;

- зобов'язати вказане Управління призначити та провести виплату їй даної допомоги за її заявою від 23 серпня 2018 року.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria, заява № 7360/76) зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, який, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 4 вказаного Кодексу індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Позивач оскаржила надіслане Управлінням праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повідомлення від 07 вересня 2018 року №937 про відмову в наданні їй державної допомоги при народженні дитини, вважаючи його рішенням суб'єкта владних повноважень.

Частинами 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону одним з видів державної допомоги сім'ям з дітьми є, зокрема, допомога при народженні дитини.

Згідно з п. 45 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року №1751, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу.

Про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п'яти днів після прийняття відповідного рішення.

Пунктом 46 вказаного Порядку визначено, що виплата допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини.

Відповідно до п. 50 Порядку рішення органу, що призначає і виплачує державну допомогу сім'ям з дітьми, може бути оскаржено у порядку їх підлеглості у вищестоящі органи або у судовому порядку.

Отже, саме рішення органу праці та соціального захисту населення є рішенням суб'єкта владних повноважень, яке стосується прав визначеної в ньому особи, і яке, відповідно, може бути предметом оскарження в адміністративному суді.

Повідомлення, які надсилаються заявникам після прийняття відповідного рішення, носять інформаційний характер - ними органи праці та соціального захисту населення інформують заявників про прийняте рішення.

Такі повідомлення не є рішеннями суб'єкта владних повноважень, не спричиняють виникнення будь-яких прав і обов'язків юридичних чи фізичних осіб або суб'єктів владних повноважень, а отже, не породжують правовідносин, що можуть бути предметом спору, який підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Отже вирішення спору щодо оскарження таких повідомлень не належить до юрисдикції адміністративних судів, яка встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України; спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Позовні вимоги про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії (поновити позивачу строк для подання заяви про призначення державної допомоги при народженні дитини та зобов'язати відповідача призначити та провести виплату позивачу такої допомоги за її заявою) - є похідними позовними вимогами, задоволення яких залежить від задоволення основних позовних вимог (п. 23 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження в справі щодо основної позовної вимоги, тому це, відповідно, є підставою для відмови у відкритті провадження в справі щодо похідних позовних вимог.

Керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання незаконним повідомлення та зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 17 грудня 2018 року.

Суддя Логойда Т. В.