Справа № 813/2641/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 грудня 2018 року

Київ

справа №813/2641/17

адміністративне провадження №К/9901/58000/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 813/2641/17

за позовом Національного університету "Львівська політехніка"

до Міністерства культури України,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-ремонтне підприємство "Технобуд", Львівська міська рада, ОСОБА_3

про визнання протиправним та скасування припису,

за касаційною скаргою Міністерства культури України

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року (у складі колегії суддів Сакалоша В.М., Брильовського Р.М., Гулика А.Г.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року (у складі колегії суддів Сеника Р.П., Кухтея Р.В., Попка Я.С.),

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

19 липня 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Національного університету "Львівська політехніка" (далі - НУ "ЛП", позивач) до Міністерства культури України (далі також - відповідач) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-ремонтне підприємство "ТЕХНОБУД" (далі - ТОВ "БРП "ТЕХНОБУД", третя особа 1), Львівської міської ради (далі - ЛМР, третя особа 2), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, третя особа 3) з вимогою визнати протиправним та скасувати припис Міністерства культури України від 01 липня 2017 року № 10/10/74-17, яким зупинено проведення земляних та будь-яких інших будівельних робіт на об'єкті будівництва "Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вул. І. Карпинця - Генерала О. Засядька для працівників університету".

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що із законодавчих норм вбачається, що на відповідача покладено обов'язок формування та реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини, затвердження меж та режимів використання історичних ареалів, надання дозволів на проведення робіт в історичних ареалах населених місць, а також видання розпоряджень та приписів щодо припинення робіт в історичних ареалах населених місць, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених із відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених Законом України "Про охорону культурної спадщини", дозволів або з відхиленням від них. При цьому, статті 6-1 Закону України "Про охорону культурної спадщини" прямо передбачено, що порядок подання документів для отримання відповідних дозволів Міністерства культури України має визначатися Кабінетом Міністрів України. Однак, такий порядок Кабінетом Міністрів України ще не прийнятий, а відтак, на даний час компетентним органом не врегульоване питання отримання дозволів Міністерства культури України, що передбачені Законом України "Про охорону культурної спадщини". Законодавство не наділяє відповідача правом самостійно визначати порядок видачі ним вищевказаних дозволів. Враховуючи те, що відповідач як орган державної влади може діяти тільки у той спосіб, що передбачений законами України, тому за відсутності визначеного Кабінетом Міністрів України порядку видачі Міністерством культури України дозволів на виконання робіт в межах історичного ареалу відповідач безпідставно покликається на відсутність у позивача дозволів на виконання робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом на розі вул. І. Карпинця-Генерала О. Засядька для працівників університету, оскільки такі дозволи не можуть бути видані з незалежних від позивача обставин.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи їх прийнятими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року і постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Касаційна скарга подана 01 серпня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі № 813/2641/17, витребувано адміністративну справу та запропоновано іншим учасникам надати відзив на касаційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.

Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2018 року призначив адміністративну справу № 813/2641/17 до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 11 грудня 2018 року.

Одночасно з касаційною скаргою було заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2018 року.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа, суб'єкт владних повноважень бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені юридичної особи на підставі закону, статуту, положення або через представника.

За положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерство очолює міністр України, який є членом Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 частини другої цього Закону міністр як керівник міністерства очолює міністерство, здійснює керівництво його діяльністю.

Аналогічні норми містяться і в Положенні про Мінкультури, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 495.

Правові основи діяльності та статусу державного секретаря міністерства викладені в статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та пунктах 10-1 та 10-2 Положення про Мінкультури.

Нормами пункту 10-1 Положення про Мінкультури визначено, що Державний секретар Мінкультури є вищою посадовою особою з числа державних службовців Мінкультури. Державний секретар підзвітний і підконтрольний Міністру.

Основними завданнями державного секретаря міністерства згідно з частиною третьою статті 10 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» є забезпечення діяльності міністерства, стабільності та наступності у його роботі, організація поточної роботи, пов'язаної із здійсненням повноважень міністерства.

Серед визначених в пункті 10-2 Положення про Мінкультури завдань державного секретаря міністерства є представництво Мінкультури як юридичної особи в цивільно-правових відносинах.

Відповідно до статей 1, 2 Цивільного кодексу України цивільні відносини - особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Наведені законодавчі положення чітко розмежовують повноваження міністра як керівника центрального органу виконавчої влади у сфері здійснення цим органом владно-управлінських функцій та керівника апарату - державного секретаря щодо керівництва міністерством як юридичною особою, що є самостійним учасником цивільно-правових відносин.

При вирішенні адміністративним судом публічно-правового спору, у якому однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, представляти останнього може керівник або член виконавчого органу, уповноважений діяти від імені юридичної особи на підставі закону, статуту, положення або представник.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що її підписав Державний секретар Міністерства культури України ОСОБА_10, який в силу наведених законодавчих положень не є керівником міністерства, а документів про представництво цього органу в адміністративному суді - не надав.

Таким чином, касаційну скаргу підписано особою, яка не має права її підписувати.

За вказаних обставин та з урахуванням вимоги пункту 2 частини першої статті 339 КАС України, за якою суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу підписано особою, яка не має права ї підписувати, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження у цій справі.

Аналогічних висновків щодо закриття касаційного провадження у справі дійшов Верховний Суд в ухвалах від 23 жовтня 2018 року у справі № 813/3269/17 та від 13 листопада 2018 року у справі № 813/840/18.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що закриття касаційного провадження з підстави визначеної пунктом 2 частини першої статті 339 КАС України не позбавляє скаржника права повторного звернення до суду з касаційною скаргою в порядку, встановленому законом.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Керуючись статтями 339, 345, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства культури на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2018 року у справі № 813/2641/17 за позовом Національного університету "Львівська політехніка" до Міністерства культури України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю будівельно-ремонтне підприємство "Технобуд", Львівська міська рада, ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування припису.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко