Справа № 806/879/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/879/18

Головуючий у 1-й інстанції: ГоровенкоА.В.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

06 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, Державної казначейської служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Житомир, дата складання повного тексту - 16 липня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, щодо невиконання:

- виконавчого листа №2-а/0614/1214/11, виданого Малинським районним судом Житомирської області 18.09.2012, боржником за яким є управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про стягнення 1675,21 грн;

- виконавчого листа №2-а/0614/1214/11, виданого Малинським районним судом Житомирської області 18.09.2012 боржником за яким є управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області, про зобов'язання виплатити додаткову пенсію за шкоду здоров'ю відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру 15% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які витратили працездатність за період з 15.09.2010 по 15.03.2011 в сумі 1468,75 грн;

2) зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, здійснити дії, щодо виконання вказаних виконавчих листів;

3) зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" нарахувати компенсацію у розмірі 3% річних від несплаченої суми починаючи з 06.02.2016.

Позов мотивований тим, що протягом тривалого часу відповідач не виконує судових рішень про стягнення на його користь заборгованих сум щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого селянського господарства та підвищення до пенсії і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, чим порушує його права.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України та Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, - задоволено частково.

Зобов'язано Державну казначейську службу України відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання виконавчого листа №2-а/0614/1214/11 від 18.09.2012, боржник - управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради, про стягнення 1657,21 грн.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції сторони не погодились, подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням в частині відмови у позові, порушує питання про його скасування у зв'язку із невідповідністю вимогам закону та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що відмова у позові ґрунтується на суб'єктивних міркуваннях суду щодо відсутності коштів у боржника. На думку позивача, суд не повинен був при вирішенні справи виходити з положень Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, а з норм Конституції України, яка має вищу юридичну силу, та враховувати рішення ЄСПЛ.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову, як таке, що не ґрунтується на чинному законодавстві. Апеляційна скарга мотивована тим, що безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 3504040 здійснюється за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету, у порядку черговості надходження таких документів. У зв'язку із зазначеним, після виконання рішень судів, що надійшли раніше виконавчих листів Малинського районного суду Житомирської області у справі №2-а/0614/1214/11, відповідач здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача. Скаржник також вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу на норми закону, якими передбачено порядок виплати компенсації за порушення строків і постановив передчасне рішення.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Малинського районного суду Житомирської області від 24.05.2011 у справі №2-а/0614/1214/11, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Малинському Житомирської області і управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області задоволено, та:

- зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період часу з 15.09.2010 по 15.03.2011 з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язано управління Пенсійного фонду в Малинському районі Житомирської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 за період з 15.09.2010 по 15.03.2011 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до статті 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розмірів даної пенсії - 15 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з урахуванням проведених виплат;

- зобов'язано управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячної грошової допомоги у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства за період з 15.09.2010 по 15.03.2011 відповідно до статті 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - в розмірі 30 відсотків від мінімальної заробітної плати, з урахуванням проведених виплат .

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 06.11.2013 у справі №2а/0614/1214/11 подання відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Житомирській області задоволено, встановлено наступний порядок та спосіб виконання постанови Малинського районного суду Житомирської області від 24.05.2011 у справі №2-а/0614/1214/11: стягнути з управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_2 за період з 15.09.2010 по 15.03.2011 щомісячну грошову допомогу у зв'язку з обмеженим споживанням продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 Закону України №796-ХІІ у розмірі 1657,21грн .

02 листопада 2016 року управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в листі №Я-1184/33/2.1-31 повідомило позивача про те, що виконавчий лист №2-а/0614/1214/11, виданий Малинським районним судом Житомирської області 18.09.2012, боржником за яким є управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про стягнення 1675,21 грн. та виконавчий лист №2-а/0614/1214/11, виданий Малинським районним судом Житомирської області 18.09.2012, боржником за яким є управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області, у січні 2016 року передані до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області для погашення заборгованості та зарахування коштів на рахунок ОСОБА_2 в межах бюджетних асигнувань, визначених Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік .

Управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області в листі №6744/03 від 03.11.2016 повідомило позивача про те, що судове рішення у справі №2а/0614/1214/11 від 24.05.2011 виконано в частині нарахування державної соціальної допомоги, як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розмірів 15% мінімальної пенсії за віком. Дані зобов'язання передані до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів .

08 вересня 2017 року Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області у листі №12-08/1706-5959 повідомило позивача про те, що виконавчий лист у справі №2а/0614/1214/11 за яким божником є управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради Житомирської області, та виконавчий лист у справі №2а/0614/1214/11 за яким боржником є управління Пенсійного фонду України в Малинському районі Житомирської області, прийнято відповідачем по акту за ІV квартал 2015 року від управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.

Відповідно до наказу Державної казначейської служби України «Про затвердження Порядку здійснення безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів» від 19.10.2015 №295 (далі - Наказ №295) Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області буде здійснюватись облік і зберігання вказаних виконавчих документів до настання їх черги для виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040.

Зазначено, що в подальшому вказані виконавчі листи з відповідним пакетом документів буде направлено до Державної казначейської служби України. При цьому, безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється Державною казначейською службою України за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у Державному бюджеті на зазначену мету, у порядку надходження таких документів.

Тому, заходи по перерахуванню коштів на користь позивача буде здійснено після виконання Державною казначейською службою України рішень судів, що надійшли раніше виконавчих листів Малинського районного суду Житомирської області у справі №2а/0614/1214/11.

Вважаючи такі дії відповідача, щодо невиконання судового рішення Малинського районного суду Житомирської області від 24.05.2011 у справі №2а/0614/1214/11 неправомірними, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Відмовляючи ОСОБА_2 в позові щодо визнання неправомірними дій Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області щодо невиконання виконавчих листів: №2а/0614/1214/11, виданого 18.09.2012 Малинським районним судом Житомирської області, в сумі 1657,21 грн та №2а/0614/1214/11, виданого 18.09.2012 Малинським районним судом Житомирської області, в сумі 1468,75 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області у відповідності до норм чинного законодавства, здійснив всі передбачені законодавством заходи, щодо виконання судового рішення, виконання якого залежить від наявності відкритих бюджетних асигнувань, та коштів державного бюджету.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Положення статті 124 Конституції України та статей 7 та 14 КАС України (ред. з 06.07.2005 до 15.12.2017) свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №4901-VI, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

За змістом статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.14р. № 440, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

До органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, передаються рішення, які надійшли до 1 числа місяця, що настав за звітним періодом. Відповідальна особа додає до рішень, які передаються до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, реквізити для перерахування коштів заявнику. У разі часткового виконання рішення до нього додаються підтверджувальні документи. До рішень зобов'язального характеру додаються оригінали документів про здійснення нарахування виплат за цим рішенням, підписані уповноваженою особою і завірені гербовою печаткою.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 440 бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (ст. 23 ч. 1 Бюджетного кодексу України).

Пунктом 20 Порядку № 440 передбачено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення передбачений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.11р. №845 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі Порядок №845).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцвих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно пункту 44 Порядку №845 безспірне списання коштів місцевого бюджету здійснюється з дати набрання чинності рішенням про внесення змін до рішення про місцевий бюджет або виділення коштів з резервного фонду місцевого бюджету на зазначену мету. Орган Казначейства зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Отже, виходячи з сукупного аналізу наведених правових норм вбачається, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, у порядку та у строки, встановлені Законом №4901-VI та Порядком №845.

Водночас, у разі недостатності коштів державного бюджету, казначейство зобов'язане відкласти безспірне списання коштів, звернувшись при цьому до Міністерства фінансів України із пропозицією про необхідність внесення змін до закону про Державний бюджет України.

З огляду на наведені обставини, суд зазначає, що як протиправну бездіяльність суб'єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь зацікавлених осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто невчинення дії, яку носій публічної влади зобов'язаний був вчинити.

Слід наголосити й на тому, що самі по собі строки поза зв'язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набувати) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких установлюється цей строк.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що матеріали даної адміністративної справи підтверджують, що Управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

У відповідності до вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, зокрема пунктів 42-45, здійснило всі передбачені законодавством заходи, щодо виконання рішення у справі №2а/0614/1214/11, виконання якого залежить від надходження видатків Державного бюджету України на рік згідно з відомчою і програмною класифікаціями видатків та кредитування державного бюджету на заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою та відповідно вживає заходи щодо його виконання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначені виконавчі документи й надалі перебувають на виконанні .

Суд у даній справі встановив, що ГУ ДКС у Житомирській області здійснило всі передбачені законом дії, спрямовані на виконання судового рішення, і доказів протиправної бездіяльності судом не добуто.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати компенсацію у розмірі 3% річних від несплаченої суми починаючи з 06.02.2016 відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901), Державною казначейською службою України не перераховано кошти в сумі 1675,21 грн згідно з виконавчим листом №2а/0614/1214/11, виданим 18.09.2012 Малинським районним судом Житомирської області, боржником за яким є управління праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради, про стягнення на користь позивача 1675,21 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 5 Закону №4901-VI, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.5 цього Закону, у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Однак суд звертає увагу на те, що частина 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» містить вичерпний перелік боржників, за якими Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо їхнього майна. Так, такими боржниками можуть бути лише: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Порядок нарахування та виплати компенсації за порушення встановленого законом строку перерахування коштів передбачений також пунктом 50 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

За приписами п.50 Порядку (в редакції, яка діяла на час винесення оскаржуваної постанови), компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується, в тому числі Казначейством, якщо боржником є державний орган. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України № 154 від 14.02.2018 «Про внесення змін до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» були внесені зміни в п.50, за змістом якої право позивача на компенсацію за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, може бути реалізоване за умови подання ним відповідної заяви до Казначейства. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Тобто, наведені положення Порядку №845 також встановлюють вимогу для компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів, як обов'язковість боржника бути державним органом, державним підприємством, установою, організацією, чи юридичною особою, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Окрім цього, згідно пункту 50 Порядку №845 компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, яких в даному випадку Державною казначейською службою України прийнято не було.

Отже, законодавством регламентовано чіткий порядок та строки розгляду звернень громадян, дотримання яких є обов'язковою передумовою об'єктивного та всебічного вирішення поставлених особою питань.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перевіряючи оскаржуване рішення суду в іншій частині, відповідно до вимог ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає, що системний аналіз положень Закону № 4901-VI, зокрема вищевикладених правових норм, надає підстави стверджувати, що перевірка підстав та вирішення питання про нарахування компенсації за несвоєчасне виконання судового рішення належить до дискреційних повноважень відповідача, які, з огляду на вищевикладене, на стадії виниклих спірних правовідносин ним реалізовані не були, зокрема жодного рішення з даного приводу не прийнято, оскільки виконавчий лист до даного часу ще не виконаний.

Водночас, у відповідності до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на це, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині позовних вимог, тобто щодо ненарахування позивачу компенсації у розмірі 3-х % річних від суми та стосовно зобов'язання відповідача здійснити таке нарахування.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги Державної казначейської служби України являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у позові, з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, до Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, Державної казначейської служби України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - в частині часткового задоволення позову ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до Державної Казначейської служби України про зобов'язання нарахувати та виплатити компенсацію у розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, починаючи з дня закінчення тримісячного строку з дня надходження необхідних документів та відомостей до Державної казначейської служби України до моменту виконання виконавчого листа №2-а/0614/1214/11 від 18.09.2012, боржник - управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Малинської міської ради, про стягнення 1657,21 грн - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 13 грудня 2018 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.