Справа № 803/1432/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року

Київ

справа №803/1432/17

адміністративне провадження №К/9901/46019/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанови Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (головуючий суддя Дмитрук В.В.) та Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року (головуючий суддя Рибачук А.І., судді: Багрій В.М., Старунський Д.М.) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (з врахуванням заяви від 21 жовтня 2017 року про зменшення позовних вимог) до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 серпня 2017 року в частині нарахування їй штрафних санкцій в сумі 24199,75 грн. за незабезпечення своєчасного вклеювання та запису в книгу обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) фіскальних Z-звітів за період з 05 січня 2016 року по 28 січня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, зазначала, що дані за період з 05 січня 2016 року по 28 січня 2016 року до КОРО внесені нею несвоєчасно з вини податкового органу, оскільки попередня КОРО закінчилась, а заяву про реєстрацію нової книги разом із необхідними додатками (зокрема, самою КОРО) нею було подано 05 січня 2016 року, проте реєстрацію останньої здійснено податковим органом лише 28 січня 2016 року, що не дало їй змоги вчасно вносити відповідні дані.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 04 серпня 2017 року № в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 19092,50 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що відповідач порушив встановлений пунктом 11 глави 1 розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операції, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 28 серпня 2013 року №417 (чинного на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок №417), дводенний строк реєстрації КОРО після подання позивачем 05 січня 2016 року відповідної заяви (з необхідними додатками) та здійснив реєстрацію лише 28 січня 2016 року, хоча з врахуванням вихідних та святкових днів повинен був вчинити таку дію не пізніше 11 січня 2016 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДФС у Волинській області звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі вказувало на правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення № від 04 серпня 2017 року та зазначало, що Порядком №417 не встановлено обмежень щодо кількості КОРО, які однією особою реєструються одночасно, тобто з метою уникнення ситуацій з несвоєчасною реєстрацією КОРО законодавцем передбачено можливість суб'єкта господарювання за бажанням на одну господарську одиницю реєструвати декілька КОРО або завчасно подавати заяву та відповідні документи на реєстрацію наступної книги; крім того заява на реєстрацію від 05 січня 2016 року подана позивачем без самої КОРО і як тільки остання була надана контролюючим органом проведено її реєстрацію; разом з тим фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не зверталась з письмовою або усною заявою про хід реєстрації КОРО, не подавала скарг на дії інспекторів або позову про визнання бездіяльності контролюючого органу протиправною, а під час отримання КОРО, яка зареєстрована 28 січня 2016 року, позивачем не було висловлено будь-яких зауважень.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження.

Позивач в письмовому відзиві на касаційну скаргу проти доводів та вимог останньої заперечила, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які вона просила залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Під час розгляду даної справи судами попередніх інстанцій встановлено, що 25 липня 2017 року Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено фактичну перевірку магазину, що розташований за адресою: смт Стара Вижівка, вул.Незалежності, 33а, суб'єкта господарювання ОСОБА_2, за результатами якої складено акт від 25 липня 2017 року №001015.

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем, зокрема, пунктів 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 (яке було чинним на момент виникнення спірних відносин; далі - Положення №637), яке полягало в незабезпеченні своєчасного та в повній сумі здійснення обліку готівкових коштів (у день їх фактичних надходжень) у КОРО від 28 січня 2016 року №-Р на підставі Z-звітів РРО №1937 - №1963 за період з 01 січня 2016 року по 27 січня 2016 року в сумі 5317,65 грн. та у КОРО від 07 липня 2016 року №-Р - на підставі Z-звітів РРО №2119 - №2124 за період з 01 липня 2016 року по 06 липня 2016 року в сумі 2334,80 грн., а також на підставі фіскального звітного чека №2128 за 10 липня 2016 року, роздрукованого 11 липня 2016 року о 17:49, в сумі 412.98 грн., всього на загальну суму 8065,43 грн.

В подальшому на підставі зазначеного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04 серпня 2017 року №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в загальному розмірі 40327,15 грн.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону №265 КОРО - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення №637, в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення №637).

Згідно з пунктом 7.15 глави 7 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК)), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом третім статті 1 Указу Президента "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року №436/95 (далі - Указ №436/95) встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Отже, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Разом з тим за змістом пункту 1 глави 1 розділу ІІ Порядку №417 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані зареєструвати КОРО.

Реєстрація КОРО здійснюється в органі доходів і зборів за основним місцем обліку суб'єкта господарювання як платника податків (абзац 1 пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку №417).

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу ІІ Порядку №417 КОРО реєструється на кожний РРО або, якщо згідно із законодавством розрахунки можуть проводитися без застосування РРО, на окрему господарську одиницю. Кількість КОРО, що реєструються одночасно, не обмежується.

Пунктами 4 та 5 глави 1 розділу ІІ Порядку №417 встановлено, що при реєстрації першої книги ОРО на окрему господарську одиницю в органах доходів і зборів їй присвоюється фіскальний номер. Фіскальний номер КОРО на РРО складається з фіскального номера РРО та літери "р". Фіскальний номер другої та наступних книг ОРО складається з фіскального номера першої книги ОРО, зареєстрованої на ту саму окрему господарську одиницю або РРО, та проставленого через дріб порядкового номера наступної книги ОРО.

Згідно з пунктом 8 глави 1 розділу ІІ Порядку №417 перша КОРО на РРО реєструється одночасно з реєстрацією РРО. Датою реєстрації першої КОРО на РРО є дата реєстрації РРО. Підставою для реєстрації другої та наступних КОРО на РРО в органі доходів і зборів є надходження до цього органу реєстраційної заяви. Реєстраційна заява має бути підписана керівником суб'єкта господарювання або фізичною особою - підприємцем із зазначенням дати подання.

При цьому, виходячи зі змісту пунктів 9 та 10 глави 1 розділу ІІ Порядку №417, подання для реєстрації КОРО не всіх необхідних документів є підставою для відмови в її реєстрації й таке рішення (у формі повідомлення) із зазначенням причин відмови приймається органом доходів і зборів протягом двох робочих днів після отримання реєстраційної заяви та надається або надсилається (поштовим відправленням або на електронну пошту) суб'єкту господарювання.

Як передбачено пунктом 11 глави 1 розділу ІІ Порядку №417, у разі відсутності підстав для відмови в реєстрації КОРО посадова особа органу доходів і зборів не пізніше двох робочих днів з дня отримання заяви проводить реєстрацію КОРО шляхом внесення даних до інформаційної системи Міндоходів. При реєстрації КОРО на господарську одиницю посадова особа органу доходів і зборів здійснює записи у відповідних рядках титульної сторінки КОРО (номер КОРО, сформований в інформаційній системі Міндоходів, дата реєстрації КОРО, найменування органу доходів і зборів, дані про посадову особу органу доходів і зборів). Після реєстрації КОРО на РРО в органі доходів і зборів суб'єкт господарювання на титульну сторінку КОРО вносить запис щодо фіскального номера та найменування органу доходів і зборів, яким здійснено реєстрацію КОРО.

Отже наведеними нормами законодавства чітко встановлено обов'язок контролюючого органу провести реєстрацію КОРО не пізніше двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви або в цей же строк надати (надіслати) суб'єкту господарювання повідомлення про відмову в її реєстрації.

Судами встановлено, що 05 січня 2016 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подавалась до Старовижівського відділення Ратнівської МДПІ заява про реєстрацію КОРО на РРО з фіскальним номером №, в пункті 7 якої є відмітка про додання до заяви самої КОРО та реєстраційного посвідчення.

Факт отримання контролюючим органом зазначеної заяви 05 січня 2016 року підтверджується відміткою останнього на її копії.

Відтак, з врахуванням наведених вище положень Порядку №417 та святкових і вихідних днів січня 2016 року, відповідач повинен був здійснити реєстрацію КОРО позивача за поданою нею 05 січня 2016 року заявою не пізніше 11 січня 2016 року (або в цей же строк надати/надіслати їй повідомлення про відмову у реєстрації), однак провів таку реєстрацію лише 28 січня 2016 року, чим фактично позбавив позивача можливості своєчасно та належним чином оприбутковувати готівку в період з 11 січня 2016 року по 27 січня 2016 року.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій прийшли до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 04 серпня 2017 року № в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 19 092,50 грн.

Доводи ж касаційної скарги за наведеного та обставин даної справи не дають підстав для висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду