Справа № 826/16601/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2018 року № 826/16601/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

при секретарі судових засідань Гарбуз К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
за участю представників:

- від позивача - Марків Н.В.;

- від відповідача - Макаренко Ю.С.;

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 24 вересня 2018 року на суму 550719,00 грн., у тому числі 440575,00 грн. за податковим зобов'язанням та 110144,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 24 вересня 2018 року на суму 298525,00 грн., у тому числі 238823,00 грн. за податковим зобов'язанням та 59706,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В якості підстав позову позивач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення не відповідають чинному законодавству та порушують законні права та інтереси позивача.

У судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення адміністративного позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Зокрема, в обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що перевіркою встановлено, що у відношенні контрагентів позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» та «Компанія «Охорона престиж» відкрито кримінальні провадження, крім того у відношенні директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорда» (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл») наявний вирок, в якому директор визнав власну провину. Виходячи з даної інформації Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві зроблено висновок про нереальність господарських операцій позивача з зазначеними контрагентами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» проведена на підставі статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про проведення перевірки від 05 липня 2018 року №10711 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2011 року по 31 березня 2018 року, про що складено акт від 06 вересня 2018 року №579/26-15-14-01-01/31645973 відповідно до плану-графіку проведення планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання, на підставі направлень, виданих Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

Позивачем 11 вересня 2018 року подано заперечення на акт перевірки від 06 вересня 2018 року №579/26-15-14-01-01/31645973 мотивоване тим, що позивач не несе відповідальності за дії своїх контрагентів, подання чи не подання податкової звітності контрагентами та за виконання податкових зобов'язань контрагентами, яка є індивідуальною відповідальністю кожного платника податків.

19 вересня 2018 року у листі №65898/10/26-15-14-04-01-01 «Про надання відповіді на заперечення» відповідач залишив заперечення на акт перевірки без задоволення, а висновки акту перевірки без змін, посилаючись на те, що інформація про контрагентів позивача свідчить про неможливість вчинення господарських операцій з позивачем.

За результатами проведення перевірки та розгляду заперечень відповідач виніс податкові повідомлення-рішення:

- № від 24 вересня 2018 року;

- № від 24 вересня 2018 року;

- № від 24 вересня 2018 року;

- № від 24 вересня 2018 року.

Незгода з податковими повідомленнями-рішеннями № та № від 24 вересня 2018 року суб'єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору по суті, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень) визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, розмір податкового зобов'язання продавця товарів (послуг) по господарським операціям, проведеним з кожним контрагентом - покупцем у окремому звітному періоді, має дорівнювати розміру податкового кредиту такого покупця, задекларованого за такий звітний період, що передбачає відображення покупцем отриманої податкової накладної у реєстрі отриманих податкових накладних цього звітного періоду.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (із змінами та доповненнями) зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог пункту 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пунктом 1.2 статті 1, пунктом 2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05 червня 1995 року за № 168/704, якими визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування; записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення; первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.4 статті 2 вказаного вище Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до пункту 2.15 та пункту 2.16 статті 2 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями).

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27.06.2017 у справі № 808/1062/14, від 14.03.2017 у справі № 826/757/13-а, Верховного Суду, зокрема у постанові від 06.02.2018 № К/9901/5042/17.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств зменшено розмір від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за наслідками виявлених порушень законодавства під час здійснення фінансово-господарської діяльності з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аккорда» (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл».

Так, 01 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» укладено Договір поставки та надання послуг №20.

Відповідно до пункту 1.1 Договору №20 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» зобов'язується поставити та передати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» товар/продукцію та надати послуги по заправці та відновленню картриджів, ремонту та налагодженню офісної техніки, збірці і технічному обслуговуванню ПК або апгрейд і модернізації комп'ютера, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» прийняти товари/послуги та оплатити на підставі рахунків.

23 грудня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» виставлено рахунок на оплату №135 за наступні послуги:

- Налаштування офісної техніки, обладнання;

- Налаштування програмного забезпечення користувача;

- Налаштування локального з'єднання Wi-Fi робочій станції;

- Профілактика офісної техніки;

- Збірка ПК з комплектуючих замовника.

Послуги надавались працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» в період з 01 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року на території та в приміщеннях Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл». Фактично працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» здійснювалась підготовка та налаштування техніки для покупців, які придбавали техніку у Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл».

За фактом надання послуг сторонами підписано акт надання послуг №135 від 23 грудня 2016 року.

Також, сторонами підписано звіт до акту надання послуг №135 від 23 грудня 2016 року, в якому деталізовано яке саме обладнання та офісна техніка використані Товариством з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп».

Позивач дані послуги сплатив повністю після надання послуг та фактичного продажу обладнання та офісної техніки кінцевим споживачам, що підтверджується платіжними дорученням №157 від 20 січня 2017 року на суму 150000,00 грн. та №247 від 24 січня 2017 року на суму 121366,80 грн.

В акті перевірки від 06 вересня 2018 року №579-26-15-14-01-01/31645973 зазначена наступна інформація щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп»:

- кількість працюючих на час надання послуг - 4 особи;

- декларація з податку на додану вартість подана за грудень 2016 року.

В той же час, відповідачем в акті перевірки в якості обґрунтування власної позиції зазначено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, в якому міститься ухвала Солом'янського районного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року по справі №760/16663/17, в якій прокурору Київської місцевої прокуратури №9 міста Києва Петруні Р.А. надано дозвіл на тимчасовий доступ до оригіналів у разі відсутності копій документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп», які знаходяться у володінні Солом'янської РДА в м. Києві.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж» здійснено наступні господарські операції:

- 16 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» придбало у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж» РоЕ-комутатори AVG-SP1008G8 у кількості 3 штуки.

На підтвердження господарської операції відповідачу надано:

- Рахунок фактуру №СФ-0000199 від 15 жовтня 2015 року;

- Видаткову накладну «РН-0000106 від 16 жовтня 2015 року;

- Товарно-транспортну накладну №564 від 19 жовтня 2015 року;

- Платіжне доручення №119 від 16 жовтня 2015 року.

Придбане майно Товариство з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» продало ЗАТ «Завод залізобетонних конструкцій ім. Світлани Ковальської», що підтверджується:

- Видатковою накладною №104 від 27 жовтня 2015 року;

- Довіреністю №ПН-157 від 23 жовтня 2015 року.

У 2017 році придбане у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж» майно потребувало ремонту.

07 березня 2017 року працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж» здійснено ремонт 2-х регістраторів за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл».

Здійснення даної послуги підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000263 від 06 березня 2017 року на суму 646,01 грн., актом №ОУ-0000020 здачі-приймання робіт від 07 березня 2017 року. Послуги оплачені позивачем на підставі платіжного доручення №950 від 07 березня 2017 року на суму 646,01 грн.

В акті перевірки відповідач зазначив наступну інформацію, яка свідчить про здійснення господарських операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж»:

- кількість працюючих на час надання послуг (березень 2017 року) - 2 особи;

- декларація з податку на додану вартість за жовтень 2016 року та березень 2017 року подавалась.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом зроблено висновок, що встановлені обставини, які в сукупності свідчать про наявність у первинних документах недостовірних відомостей про фінансово-господарські взаємовідносини контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп», Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж», неможливість виконання операцій, спрямованості дій платника на отримання необґрунтованої податкової вигоди у вигляді зменшення бази оподаткування та, як результат, зменшення суми податків, що належать сплаті. Фактично, Товариство з обмеженою відповідністю «Скайвелл» проведено господарські операції з контрагентами шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжувалися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій.

Щодо посилання в Акті перевірки на наявні кримінальні провадження щодо контрагентів позивача, слід зауважити на тому, що вказані в кримінальних провадженнях обставини не можуть однозначно свідчити про участь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» у схемі ухилення від сплати податків. Наявне кримінальне провадження є свідченням лише того факту, що проводиться досудова перевірка фактів, викладених в кримінальних провадженнях, збираються необхідні докази на доведення наявності чи відсутності в діяннях посадових осіб підприємств злочинних діянь, що передбачені кримінальним законодавством. Сам факт наявності кримінального провадження та проведення досудового розслідування свідчить лише про проведення перевірки та не може бути доказом, що доводить наявність фіктивних ознак діяльності будь-якого з підприємств та за своєю сутністю не може встановлювати та підтверджувати порушення вимог податкового чи іншого законодавства.

Крім того, в Акті перевірки відсутні будь-які дані щодо наявності вироків (які набрали законної сили) та інших судових рішень по кримінальним провадженням відносно посадових осіб вищевказаних підприємств.

Як зазначено в акті перевірки та наголошувалось вище, згідно із звітом про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів штатна чисельність контрагентів позивача склала 4 та 2 особи відповідно, з чого контролюючий орган дійшов висновку про нереальність господарських операцій між позивачем та цими контрагентами.

Суд не погоджується з доводами контролюючого органу з огляду на таке.

Як встановлено судом, вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, предметом укладеного договору між позивачем та контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Охорона Престиж» є надання послуг з обслуговування офісної техніки та постачання товарів відповідно.

Твердження відповідача щодо відсутності достатньої кількості штатних одиниць та відсутності інформації по ланцюгу постачання щодо реального джерела походження товару, не можуть слугувати підставою для сумніву щодо фактичного здійснення господарських операцій згідно вищевказаних договорів, оскільки контролюючий орган не спростував належними та допустимими доказами взагалі сам факт виконання господарської операції.

Так, в період з 25 червня 2015 року по 01 червня 2017 року ТОВ «Компанія Рестайл» орендувало нежитлове приміщення, яке розташоване на 2 поверсі в будівлі за адресою: м. Київ, провулок Охтирський 7, корпус 2 вхід літера «D» та «С», площею 620,83 кв. м.

Власником цього приміщення є Товариство з обмеженою відповідальністю «Укропткульттовари» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТВ №135429 від 22 грудня 2015 року, №СТА 215318 від 25 червня 2018 року, №СТА 208936 від 16 грудня 16 грудня 2014 року, №СТВ 135424 від 03 грудня 2014 року. Вказане нежитлове приміщення власником було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Аккорда» (ТОВ «Компанія Рестайл») в період з червня 2015 року по грудень 2016 року. З січня 2017 року нежитлові приміщення передані в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Форум груп Україна».

В зазначені періоди Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» укладались договори суборенди відповідних нежитлових приміщень, а саме:

- 25 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю « НПВ «Укрресурс» (в подальшому ТОВ «Скайвелл»), в особі директора ОСОБА_6 та ТОВ «Аккорда», в особі тимчасово виконуючого обов'язки директора ОСОБА_7 укладено Договір суборенди №1433.

Відповідно до п. 1.1.1 Договору №1433 орендар (ТОВ «Аккорда») зобов'язується передати в суборенду, а суборендар (ТОВ «Скайвелл») зобов'язується прийняти, згідно умов цього договору, нежитлове приміщення, план якого наведений у додатку №1 до даного договору, яке розташоване на 2 поверсі в будівлі за адресою: АДРЕСА_1 вхід літера «D» та «С», площею 620,83 кв. м.

Відповідно до умов договору строк суборенди - 2 роки 11 місяців та 25 днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення.

Відповідно до пункту 1.4.1 Договору суборенди орендна плата підлягає сплаті наступним чином:

- протягом першого року суборенди суборендар сплачує орендарю орендну плату, яка становить 86691,20 грн., крім того ПДВ 17388,24 грн, а всього 104299,44 грн. за один повний календарний місяць суборенди;

- протягом другого року суборенди суборендар сплачує орендарю орендну плату, яка становить 131479,50 грн, крім того ПДВ 26295,90 грн., всього 157775,40 грн. за один повний календарний місяць суборенди, що є еквівалентом 7449,96 доларів США з ПДВ по офіційному курсу НБУ 21,178020 за 1 долар США (станом на 25 червня 2015 року). Індексація орендної плати відбувається на умовах, передбачених даним Договором;

- протягом третього року суборенди суборендар сплачує орендарю орендну плату, яка становить 144627,45 грн., крім того ПДВ 28925,49 грн., а всього 173552,94 грн., за один повний календарний місяць суборенди, що є еквівалентом 8194,96 доларів США з ПДВ по офіційному курсу НБУ 21,178020 за 1 долар США (станом на 25 червня 2015 року).

01 липня 2015 року маж сторонами Договору підписано акт прийому-передачі приміщення.

16 липня 2015 року між сторонами укладено Договір про надання послуг з розміщення транспортних засобів №54/15. Відповідно до пункту 3.1 загальна вартість послуг становить 4320,00 грн. за один повний календарний місяць за 3 пакувальні місця. До цього договору укладено ще додаткову угоду №1 від 25 серпня 2015 року та додаткову угоду №2 від 28 вересня 2015 року з додаванням 2 паркомісць.

14 серпня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до Договору №1433 відповідно до пункту 1 додаткової угоди №2 сторони дійшли згоди на період з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року доповнити пункт 1.4.1 Договору підпунктом «А» наступного змісту: в період суборенди з 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року суборендар сплачує орендарю оренду плату, яка становить 68060,87 грн., крім того ПДВ 13612,17 грн., а всього 81673,04 грн. за один повний календарний місяць суборенди. Індексація орендної плати протягом першого року суборенди до Договору не відбувається.

26 липня 2016 року між сторонами укладено Договір про надання послуг з розміщення транспортних засобів №72/16, який був продовженням до попереднього договору від 16 липня 2015 року №54/15. Загальна вартість послуг становить 14 872,65 грн. за один повний календарний місяць за 5 паркувальних місць.

На виконання зобов'язань за договором №1433 від 25 червня 2015 року, позивачем здійснено фінансові операції, які підтверджуються наступними актами про надання послуг:

- від 31 липня 2015 року №5438, 6105;

- від 31 серпня 2015 року №6697, 6510;

- від 24 вересня 2015 року №9936;

- від 30 вересня 2015 року №7255, 7480;

- від 02 жовтня 2015 року №7577;

- від 31 жовтня 2015 року №8030, 8249, 8610;

- від 08 листопада 2015 року №8611;

- від 30 листопада 2015 року №8747, 9013;

- від24 грудня 2015 року №9937;

- від 31 грудня 2015 року №9719, 9675;

- від 25 січня 2016 року №742;

- від 31 січня 2016 року №382, 623;

- від 29 лютого 2016 року №1275, 1202;

- 23 березня 2016 року №1629;

- від 31 березня 2016 року №2126, 2229;

- від 30 квітня 2016 року №2809, 2929, 2944;

- від 31 травня 2016 року №3843, 3378;

- від 30 червня 2016 року №812, 864;

- від 31 липня 2016 року №1668, 1927;

- від 31 серпня 2016 року №2449, 2450;

- від 30 вересня 2016 року №3241, 3135;

- від 30 жовтня 2016 року №4499 4920;

- від 31 жовтня 2016 року №3948, 4147, 4519;

- від31 грудня 2016 року №6089, 5289, 5954.

На виконання зобов'язань за договором №5415 від 01 липня 2015 року, позивачем здійснено фінансові операції, які підтверджуються наступними актами про надання послуг:

- від 31 липня 2015 року №5815;

- від 31 серпня 2015 року №6460;

- від 30 вересня 2015 року №7283;

- від 31 жовтня 2015 року №8057;

- від 30 листопада 2015 року №8706;

- від 31 грудня 2015 року №9518;

- від 31 січня 2016 року №337;

- від 31 березня 2016 року №2157;

- від 30 квітня 2016 року №2759;

- від 31 травня 2016 року №3408;

- від 30 червня 2016 року №768;

- від 30 липня 2016 року №1629.

На виконання зобов'язань за договором №72/16 від 16 липня 2016 року, позивачем здійснено фінансові операції, які підтверджуються наступними актами про надання послуг:

- від 31 серпня 2016 року №2327;

- від 30 вересня 2016 року №3165;

- від 31 жовтня 2016 року №3988;

- від 30 листопада 2016 року №4750;

- від 30 грудня 2016 року №5502.

30 листопада 2016 року між сторонами укладено угоду про розірвання договору суборенди №1433 від 25 червня 2015 року, відповідно до пункту 1 угоди сторони дійшли згоди достроково припинити дію Договору 31 грудня 2016 року.

31 грудня 2016 року між сторонами підписано акт приймання-передачі (повернення) приміщення за договором суборенди №1433 від 25 червня 2015 року.

Крім того, в підтвердження фактичного використання та перебування за адресою орендованого приміщення, позивач надав Додаткову угоду №1 про розірвання Договору про надання телекомунікаційних послуг №ОР-021115 від 02 листопада 2015 року та Договір про надання телекомунікаційних послуг №ОР-190516/3, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гагатранс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл». У пункті 2.2.1 Договору зазначено, що адресою підключення каналу електрозв'язку є місто Київ, провулок Охтирський, будинок7, корпус 2.

Проте в акті перевірки відповідачем зазначено інформацію, на підставі якої зроблено висновок про «фіктивність» вищезазначених господарських операцій.

В результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл» (колишня назва товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорда») встановлено наступне:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл», код 39424712 зареєстровано Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією 03 жовтня 2014 року за №0037348;

- взято на податковий облік в органах ДФС 06 жовтня 2014 року за №81;

- станом на дату складання акту перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл» перебуває на обліку в ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві зі станом 11-припинено, але не знято з обліку, змінило керівника і засновників;

- керівник на час надання послуг з 02 березня 2016 року ОСОБА_8;

- остання декларація з податку на додану вартість подана за червень 2017 року;

- кількість працюючих на час надання послуг у 2016 році 1 особа.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл (колишня назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Аккорда») наявний вирок Вишгородського районного суду у Київській області від 06 квітня 2018 року по справі №363/4995/17 за кримінальним провадженням, внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002519 за ознаками злочину передбаченого частиною 5 статті 27, частини 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України, за змістом якого:

«В березні 2016 року у місті Борисполі Київської області ОСОБА_2, зустрілась зі своїм знайомим на ім'я ОСОБА_3, повні анкетні дані особи досудовим розслідуванням не встановлено, з приводу свого працевлаштування. Особа на ім'я ОСОБА_3, запропоновував ОСОБА_2 призначити її на посаду директора підприємства товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРДА», теперішня назва якої товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рестайл» та надати йому паспорт і ідентифікаційний код останньої з метою внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей.

Крім того, особа на ім'я ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_2 необхідно буде підписати документи, які будуть використовуватися у подальшому для здійснення незаконних фінансово господарський операцій, від імені ТОВ «АККОРДА». За вказані дії він пообіцяв ОСОБА_2 винагородження у вигляді грошових коштів, які він буде перераховувати на її картковий рахунок.

Розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання таких обов'язків, пов'язаних із зайняттям підприємницькою діяльністю, ОСОБА_2 з корисливих мотивів, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені вказаного товариства, погодилась на таку пропозицію.

На час підписання протоколу № 7 від 01.03.2016р. загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРДА» () та довіреності від 02.03.2016р. № б/н, ОСОБА_2 розуміла та усвідомлювала, що вона вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до Закону подаються для проведення державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРДА» (), оскільки ОСОБА_2 погодилася на пропозицію невстановленої слідством особи про те, що директором товариства буде призначено її та вона, в подальшому, до діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРДА» () не буде мати ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням реквізитів товариства з обмеженою відповідальністю «АККОРДА» () будуть займатись інші особи…». Згідно вказаного вироку ОСОБА_8 визнано винною та призначено покарання у вигляді штрафу.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем зроблено висновок про неможливість вчинення господарських операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» з контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Аккорда» у перевіряємому періоді (з 02 квітня 2016 року) та виписані вищенаведені первинні бухгалтерські документи не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Суд не погоджується з висновками відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з частиною 1 статті 205-1 Кримінального кодексу України внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, караються штрафом від п'ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_8, яка виконувала обов'язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорда» з 02 квітня 2016 року, визнано винною у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, в той час, як предмет розгляду справи №826/16601/18 є заниження податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість шляхом здійснення «фіктивних» фінансово-господарських операцій Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» з його контрагентами, зокрема Товариством з обмеженою відповідальністю «Аккорда».

Тому, виходячи з вищенаведеного вирок у справі №363/4995/17 не може бути належним доказом в підтвердження факту нереальності здійснених операцій між Товариством з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аккорда», у зв'язку з тим, що позивачем підтверджено факт використання майна, взятого у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аккорда», крім того надано належним чином оформлені первинні документи.

Європейський суд з прав людини в п. 38 рішення від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в п. 70, 71 рішення від 22.01.2009 у справі «Булвес проти Болгарії» зазначив: якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної особи або юридичної особи у зловживанні, пов'язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов'язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов'язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливо для неї забезпечити дотримання постачальником обов'язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов'язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені.

Згідно з постановою Верховного Суду №К/9901/2030/17, №821/589/17 від 06.02.2018 року фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинний документ, відповідно, це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, враховуючи все вище викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і, відповідно, протиправність застосування до позивача негативних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями № від 24 вересня 2018 року та № від 24 вересня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 24 вересня 2018 року на суму 550719,00 грн., у тому числі 440575,00 грн. за податковим зобов'язанням та 110144,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 24 вересня 2018 року на суму 298525,00 грн., у тому числі 238823,00 грн. за податковим зобов'язанням та 59706,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайвелл» (, 03035, м. Київ, вулиця Сурікова, будинок 3, корпус 37) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 12813,72 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2018 року.