Справа № 803/1907/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2018 року

Київ

справа № 803/1907/16

провадження № К/9901/21747/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянув у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Андрусенко О. О., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Макарика В. Я., суддів: Большакової О. О., Гуляка В. В.

І. Суть спору

1. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУНП у Волинській області), в якому просив:

1.1. визнання протиправним та скасування наказ від 02 грудня 2016 року № 1020/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта поліції ОСОБА_1";

1.2. визнати протиправним та скасувати наказ наказу від 08 грудня 2016 року № 363 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції сержанта поліції ОСОБА_1;

1.3. поновити позивача на посаді оператора служби "102" відділу служби "102" управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" ГУНП у Волинській області з 09 грудня 2016 року;

1.4. стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. В обґрунтування позову зазначає, що, починаючи з 07 листопада 2015 року обіймав посаду поліцейського центру обслуговування ГУНП у Волинській області, маючи спеціальне звання сержанта поліції, а з 01 червня 2016 року згідно з наказом ГУНП у Волинській області № 137 о/с призначений на посаду оператора служби "102" відділу служби "102" управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" ГУНП у Волинській області.

2.1. Вказує, що 27 грудня 2016 року його було відряджено до Київського навчального центру підготовки поліцейських на курси підвищення кваліфікації. Однак, наказом відповідача від 08 грудня 2016 року № 363 о/с позивача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

2.2. Підстава прийняття оскаржуваного наказу зумовлена скоєнням дисциплінарного проступку, внаслідок вчинення порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), щодо неухильного дотримання положень Конституції України, Присяги поліцейського, законів України та інших нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, що полягло в появі на території установи Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) у стані алкогольного сп'яніння.

2.3. Позивач наголошує, що жодних правопорушень ним не вчинялось, а застосоване до нього стягнення у виді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

2.4. Вважаючи, що його було незаконно звільнено зі служби в поліції, оскільки відповідачем грубо порушено вимоги чинного законодавства, що регламентують порядок служби в Національній поліції, в тому числі щодо порядку проведення службових розслідувань та порядку притягнення осіб до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 звернувсь до суду з вимогою про поновлення його на посаді.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. ОСОБА_1, починаючи з 10 серпня 2012 року проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом т.в.о начальника ГУНП у Волинській області від 07 листопада 2015 року № 1 о/с "По особовому складу" відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" позивача призначено з 07 листопада 2015 року на посаду поліцейського центру обслуговування ГУНП у Волинській області із присвоєнням йому спеціального звання - сержант поліції.

4. Відповідно до наказу ГУНП у Волинській області від 01 червня 2016 року № 137 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду оператора служби "102" відділу служби "102" управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" ГУНП у Волинській області.

5. З метою проходження поліцейськими курсів по підвищенню кваліфікації 23 листопада 2016 року відповідачем видано відповідний наказ від № 979/в "Про відрядження працівників ГУНП у Волинській області на підвищення кваліфікації", яким у період з 27 листопада 2016 року по 04 грудня 2016 року (терміном на 8 діб) відряджено до Київського навчального центру підготовки поліцейських, зокрема, оператора служби "102" відділу служби "102" управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" ГУНП у Волинській області сержанта поліції ОСОБА_1

6. Так, 27 листопада 2016 року позивача ознайомлено із зобов'язаннями поліцейського (працівника) під час проходження короткострокових курсів підвищення кваліфікації в Київському навчальному центрі підготовки поліцейських, згідно з якими позивач зобов'язався: неухильно дотримуватись правил внутрішнього розпорядку та порядку дня на території центру; дотримуватись наказу МВС України від 28 квітня 2016 року № 326 "Про затвердження правил етичної поведінки працівників апарату МВС України, територіальних органів, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС", не вживати алкогольні, наркотичні, психотропні речовини на території центру та за його межами, приносити їх в навчальний центр; не перебувати в навчальному центрі в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння, про що свідчить його під підпис на зазначеному зобов'язанні. Разом з цим ОСОБА_1 попереджено про те, що за порушення даного зобов'язання останній буде нести відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом.

7. 29 листопада 2016 року в ГУНП у Волинській області з Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України надійшла інформація про те, що 29 листопада 2016 року в місті Києві на території Київського навчального центру підготовки поліцейських, був виявлений в стані алкогольного сп'яніння (тест драгер - 1,31 %) оператор служби "102" відділу служби "102" управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" ГУНП у Волинській області сержант поліції ОСОБА_1, який грубо порушив зобов'язання щодо невживання алкогольних напоїв на території вказаного центру під час проходження короткострокових курсів підвищення кваліфікації.

8. По вищезазначеному факту ГУНП у Волинській області видано наказ від 29 листопада 2016 року № 1420 "Про призначення та проведення службового розслідування", за результатами якого складено висновок від 02 грудня 2016 року, в якому зафіксовано, що 29 листопада 2016 року на території Київського навчального центру підготовки поліцейських сержант поліції ОСОБА_1 був виявлений в стані алкогольного сп'яніння працівниками даного центру та управління інспекції з особового складу Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України, про що свідчать результати огляду на стан сп'яніння - 1,31 % (проміле), проведеного на алкотестері 29 листопада 2016 року № 6810 о 20:20 год. Позивач ознайомлений з результатами огляду на стан сп'яніння, про що свідчить його підпис. Водночас позивач відмовився від надання пояснень працівникам управління інспекції з особового складу Департаменту кадрового забезпечення, про що складено акт про відмову надати пояснення від 29 листопада 2016 року. В подальшому ОСОБА_1 надав пояснення, в якому повідомив, що в дійсності 29 листопада 2016 року він вживав алкогольні напої поза межами Київського навчального центру підготовки поліцейських.

9. Таким чином, в ході службового розслідування встановлено, що сержант поліції ОСОБА_1 29 листопада 2016 року допустив грубе порушення службової дисципліни, що полягло у невиконанні зобов'язання, передбаченого статтею 7 Дисциплінарного статуту, про що свідчить перебування сержанта поліції ОСОБА_1 на території Київського навчального центру підготовки поліцейських в стані алкогольного сп'яніння.

10. 02 грудня 2016 року ГУНП у Волинській області видано наказ № 1020/в "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності сержанта поліції ОСОБА_1", відповідно до якого за порушення вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України, Присяги поліцейського та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також зобов'язання професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва, що полягло в появі оператора служби "102" відділу служби "102" управління інформаційної підтримки та координації поліції "102" ГУНП у Волинській області сержанта поліції ОСОБА_1 на території установи МВС України у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим наказано звільнити позивача із займаної посади.

11. У зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту ГУНП у Волинській області видано відповідний наказ від 08 грудня 2016 року № 363 о/с, яким позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 09 грудня 2016 року.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

12. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року, в позові відмовлено.

13. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність оскаржуваних наказів щодо звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки за результатами службової перевірки, яка проведена з дотриманням встановленого законом строку та порядку, встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, що є визначальним для вирішення питання про його звільнення зі служби в поліції, оскільки працівники поліції мають спеціальний правовий статус, відповідно до якого вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов'язків працівників поліції, які, приймаючи присягу, приймають й обов'язок своїми діями сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ, а скоєний позивачем вчинок призвів до приниження професійної репутації та авторитету органів внутрішніх справ, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для визнання наказів відповідача протиправними.

14. Зазначена позиція була підтримана і Львівським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

IV. Касаційне оскарження

15. У касаційній скарзі позивач, порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

16. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій, що до позивача був застосований крайній (найсуворіший) захід дисциплінарного стягнення, але не безальтернативний з огляду на підставу, яка слугувала його застосуванню. Наголошує, що ні у висновку службового розслідування, ні в оскаржуваних наказах не вказано за якими критеріями було визначено проступок як "грубий" та не мотивовано необхідність застосування відносно позивача заходу дисциплінарного стягнення у виді звільнення.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

18. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

22. Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки регулюється Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом та Положенням № 114.

23. Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

24. За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

25. Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

25.1. Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

26. Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

27. Статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено основні обов'язки поліцейського, зокрема, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

28. За правилами встановленими статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

29. В силу частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові наступного змісту: "Я, (прізвище, ім»я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки.

30. Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

VI. Позиція Верховного Суду

31. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про те, чи є порушення дисципліни грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

32. З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало те, що 29 листопада 2016 року він вчинив проступок, який полягав у появі на території Київського навчального центру підготовки поліцейських у стані алкогольного сп'яніння, про що свідчать результати огляду на стан сп'яніння - 1,31 % (проміле), проведеного на алкотестері 29 листопада 2016 року № 6810 о 20:20 год.

33. В матеріалах справи також наявні пояснення ОСОБА_1 від 29 листопада 2016 року, в яких останній зазначив, що поза територією навчального закладу ним було вжито одну пляшку пива.

34. Разом з цим з матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2016 року позивача ознайомлено із зобов'язаннями поліцейського (працівника) під час проходження короткострокових курсів підвищення кваліфікації в Київському навчальному центрі підготовки поліцейських, згідно з якими позивач зобов'язався: неухильно дотримуватись правил внутрішнього розпорядку та порядку дня на території центру; дотримуватись наказу МВС України від 28 квітня 2016 року № 326 "Про затвердження правил етичної поведінки працівників апарату МВС України, територіальних органів, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС", не вживати алкогольні, наркотичні, психотропні речовини на території центру та за його межами, приносити їх в навчальний центр; не перебувати в навчальному центрі в стані алкогольного, наркотичного сп'яніння, про що свідчить його під підпис на зазначеному зобов'язанні.

35. Крім того ОСОБА_1 попереджено про те, що за порушення даного зобов'язання останній буде нести відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом.

36. В контексті спірних правовідносин Верховний Суд має на меті підкреслити, що факт вчинення позивачем проступку, а саме поява на території Київського навчального центру підготовки поліцейських в стані алкогольного сп'яніння, є доведеним і позивач це також визнає.

37. Зі змісту присяги поліцейського, яку він складає при вступі на службу в поліції, можна зробити висновок що поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов'язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.

38. Тобто поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

39. Враховуючи встановлені судами обставини та оцінюючи дії, що ставляться в провину позивачеві, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності й з обраним видом стягнення.

40. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.

41. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

42. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

43. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець