Справа № 695/2442/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року

Київ

справа №695/2442/17

адміністративне провадження №К/9901/2103/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув у попередньому судовому засіданні справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року (суддя Таратін В.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року (судді Костюк Л.О., Твердохліб В.А., Троян Н.М.) у справі № 695/2442/17 за його позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної грошової допомоги, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність Управління про перерахунок йому щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи в розмірі, встановленому статтею 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII за 2017 рік, противоправною; зобов'язати Департамент провести перерахунок, нарахувати і виплатити йому разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій в 2017 році відповідно до статті 13 Закону № 3551-XII в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку та мінімальної пенсії за віком (7396 грн).

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області постановою від 31 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 грудня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Суди встановили, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивачу було проведено виплату разової грошової допомоги як учаснику бойових дій інваліду ІІ групи у 2017 році у розмірі 3100 грн.

Позивач звернувся до Департаменту з письмовою заявою перерахувати та виплатити йому недоплачену суму грошової допомоги. Листом від 08 серпня 2017 року № 12-Т416/12 Департамент повідомив, що розмір допомоги призначений ОСОБА_1 відповідає розміру визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 233 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»(далі - постанова № 233).

Скаржник звернувся за захистом до суду.

Суд першої та апеляційної інстанції дійшли висновків, що виплачуючи позивачу в 2017 році разову грошову допомогу в розмірах, визначених постановою № 233, відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

ОСОБА_1 не погодився з судовими рішеннями і подав касаційну скаргу про їх скасування та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог. Вказує на недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод шляхом прийняття нових законів, на відсутність у Кабінету Міністрів України повноважень розподіляти видатки Державного бюджету України, якщо це не передбачено Законом про Державний бюджет на поточний рік, на незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, недопустимість втручання Урядом в сферу виключної компетенції законодавчого органу влади.

Управління у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 13 Закону № 3551-XII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, встановлено виплату інвалідам війни щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 17 вказаного Закону фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначені у Бюджетному кодексі України (далі - БК).

Пунктом 26 Прикінцевих та перехідних положень БК установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 і 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Прикінцеві та перехідні положення були доповнені зазначеним пунктом згідно із Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності з 01 січня 2015 року (далі - Закон № 79-VІІІ).

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII.

Постановою № 233 встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, у таких розмірах, зокрема, інвалідам ІІ групи - 3100 грн.

Зазначені положення Закону №79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови № 233 є також чинними.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20 рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Вказуючи на правомірність визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України, слід зазначити про Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012.

Так, у цьому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Враховуючи вищевикладене, суд касаційної інстанції вважає правильним висновок, що при нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2017 році відповідач правомірно керувався постановою № 233.

Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судові рішення без зміни.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 31 жовтня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко