Справа № 810/2811/18
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №810/2811/18 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Антоненко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року

у справі №810/2811/18 (розглянутої у порядку спрощеного провадження)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Міністерства оборони України

про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати протиправною відмову комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності ІІІ групи, повязаної з захистом Батьківщини, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оформлену у вигляді протоколу від 06.04.2018 № 37 та зобовязати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у звязку з встановленням інвалідності ІІІ групи, повязаної із захистом Батьківщини у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» для працездатних осіб на 01 січня календарного року, що становить 440500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним 14.02.2018 на адресу відповідача направлено заяву про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням позивачу з 01.02.2016 Фастівською міжрайонною МСЕК III групи інваліда внаслідок травми, повязаної із захистом Батьківщини, з пакетом відповідних документів. Разом з тим, згідно з Протоколом від 06.04.2018 № 37 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що рішення відповідача прийнято всупереч вимог діючого законодавства.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в якому зазначено, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити в поному обсязі. Зокрема, відповідач вказав, що позивачу група інвалідності встановлена понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, грошова допомога у звязку з встановленням ступеня втрати працездатності позивачу була виплачена, а тому підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Позивач у судовому засіданні вимоги та доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечував та просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 315, ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу з 25.03.2014 по 30.03.2015 та є учасником бойових дій, що підтверджується копіями військового квитка позивача серії НОМЕР_2 від 20.10.2005 та посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.11-15).

Під час проходження служби в зоні антитерористичної операції 05 серпня 2014 року позивач отримав баротравму правого вуха, гостру правобічну сенсоневральну приглухуватість, гостру рекцію на стрес.

Під час первинного огляду органами МСЕК 02.12.2015 ОСОБА_2 визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20%, внаслідок травми, яка повязана з захистом Батьківщини, що підтверджується копією довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0007027 від 02.12.2015.

Міністерством оборони України у зв'язку з частковою втратою професійної працездатності ОСОБА_2 було виплачено грошову допомогу у розмірі 19292,00 грн.

В подальшому 14.02.2018 під час повторного огляду - визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, що повязана із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія АВ №1040241 від 14.02.2018).

У зв'язку з встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, яка пов'язана з захистом Батьківщини позивач звернувся до відповідача з вимогою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

Розглянувши подані документи позивача, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом № 37 від 06.04.2018, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року №975, у разі зміни ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а позивачу ІІІ групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, прийшов до висновку про правомірність рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №2011- ХІІ дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 1 статті 16 Закону №2011- ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону №2011- ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Проте, згідно з частиною 4 статті 16-3 Закону №2011- ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається (надалі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов'язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності чи вищого ступеня втрати працездатності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Як встановлено судом, позивачу за наслідками первинного огляду МСЕК від 02.12.2015 визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20% внаслідок травми, повязаної з захистом Батьківщини, на підставі чого, відповідачем, виплачена грошова допомога в сумі 19292,00 грн.

Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання одноразової допомоги у випадку часткової втрати працездатності, передбаченим статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Після спливу дворічного терміну, встановленого Законом, а саме: з 01.02.2018 за наслідками повторного огляду МСЕК позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з захистом Батьківщини.

Отже, позивачу встановлено групу інвалідності понад дворічний термін після визначення ступеня втрати професійної працездатності без встановлення інвалідності.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки зміна ступеня втрати професійної працездатності на групу інвалідності відбулась після спливу дворічного строку, визначеного пунктом 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, а тому відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №750/5074/17 від 26 червня 2018 року.

Згідно нормами п. 5 ч. 2 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так Верховний Суд у своєму рішенні зазначив, що у разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Надані докази були оцінені судом першої інстанції, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам статті 86 КАС України.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 13 грудня 2018 року.