Справа № 804/2059/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

22 листопада 2018 року

м. Дніпро

справа № 804/2059/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року

у адміністративній справі № 804/2059/18 за позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року відмовлено у задоволені поданого 22 березня 2018 р. ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» адміністративного позову: про визнання протиправною бездіяльності Державної фіскальної служби України по незабезпеченню автоматичного збільшення суми, на яку ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від’ємного значення 95535812,00 грн., в тому числі: № від 29.07.2015 за червень 2015; № від 30.07.2015 за січень 2015; № від 31.07.2015 за березень 2015;№ від 31.07.2015 за квітень 2015; № від 31.07.2015 за травень 2015; № від 31.08.2015 за березень 2015; № від 31.08.2015 за квітень 2015; № від 30.09.2015 за листопад 2014; №6 від 30.10.2015 за грудень 2014;№ від 30.12.2015 за січень 2015; № від 30.12.2015 за лютий 2015; №7 від 29.12.2015 за березень 2015; №926397952 від 29.12.2015 за квітень 2015; №7 від 30.12.2015 за травень 2015 р. -в Системі електронного адміністрування податку на додану вартість у визначений законом термін; та про зобов’язання Державної фіскальної служби України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від’ємного значення 95535812,00 грн., в тому числі: № від 29.07.2015 за червень 2015; № від 30.07.2015 за січень 2015; № від 31.07.2015 за березень 2015;№ від 31.07.2015 за квітень 2015; № від 31.07.2015 за травень 2015; № від 31.08.2015 за березень 2015; № від 31.08.2015 за квітень 2015; № від 30.09.2015 за листопад 2014; №6 від 30.10.2015 за грудень 2014;№ від 30.12.2015 за січень 2015; № від 30.12.2015 за лютий 2015; №7 від 29.12.2015 за березень 2015; №926397952 від 29.12.2015 за квітень 2015; №7 від 30.12.2015 за травень 2015 р., а також про зобовязання відповідача відобразити відповідне збільшення у Системі електронного адміністрування ПДВ.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неврахування судом предмету спору у цій справі та неповного з’ясування фактичних обставин, а також помилкового застосування норм матеріального права, у зв’язку з чим просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована тими ж обставинами, які наводилися позивачем в суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача пітримав вимоги апеляційної скарги наполягаючи на її задоволенні, акцентуючи увагу судової колегії на тому, що незабезпечення відповідачем, як адміністратором систем електронного адміністрування ПДВ, своєчасного відображення у цій системі заявлених позивачем згідно з чинними нормами закону відомостей, та не збільшення суми, на яку ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від’ємного значення 95535812,00 грн., свідчить як про протиправну бездіяльність ДФС України щодо виконання покладених на неї функцій, так і про порушення прав Товариства шляхом позбавлення його можливості в майбутньому розпоряджатися власними активами.

Представник відповідача в судове засідання не прибув і заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, у зв’язку з чим судова колегія зважаючи на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності його представника.

Заслухавши пояснення представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скари, перевіривши за матеріали справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставини та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія дійшла до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі будучи зареєстрованим з 18.07.1997 як платник податку на додану вартість з індивідуальним податковим номером 51, на підставі Договору від 20.11.2015р. №201120151 про визнання електронних документів між ПРАТ «ПІВНГЗК» та Спеціалізованою державною податковою інспекцією Офісу великих платників податків у м.Дніпропетровську в період грудня 2014 червня 2015 здійснював подачу податкової звітності в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису засобами телекомунікаційного зв'язку, і подані позивачем у вказаний період декларації з податку на додану вартість були прийняті податковим органом без зауважень.

В подальшому внаслідок самостійно виявлених помилок в податковій звітності, підприємством позивача на підставі ст.50 ПК України протягом липня 2015 р. (29.07, 30.07, 31.07) було подано п'ять уточнюючих розрахунків до податкових зобов'язань з податку на додану вартість за січень, березень, квітень, травень та червень 2015 р., які були прийняті відповідачем без будь-яких зауважень. Проте, показник «значення суми податку, на яку платник має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» відповідачем не було збільшено, вказана сума не була відображена контролюючим органом у Системі електронного адміністрування ПДВ, що й стало підставою для звернення позивача 26.08.2015 р до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками у м. Дніпропетровськ Міжрегіонального головного управління ДФС з електронним запитом №31 щодо отримання відомостей про стан рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, та для направлення начальнику СДПІ ОВП у м.Дніпропетровську МГУ ДФС України листа № 4178/9 від 26.08.2015 р., яким позивач просив надати роз’яснення про спосіб збільшення залишку коштів на електронному рахунку підприємства на вказані в уточнюючих розрахунках суми податку на додану вартість, оскільки станом як на кінець третього робочого дня після дня набрання чинності Законом України від 16.07.2015р. №643, так і на поточну дату, вказані суми на стан електронного рахунку ПРАТ «ПІВНГЗК» не вплинули.

На своє звернення, позивач отримав 06.10.2015 року лист СДПІ ОВП у м.Дніпропетровську МГУ ДФС України № 9211/10/28-01-5103 від 25.09.2015 р, яким повідомлявся про направлення проекту відповіді на його запит до Міжрегіонального головного управління ДФС – центрального офісу з обслуговування великих платників, інших відповідей на згаданий вище лист №4178/9 в його адресу не надходило і будь-яких дій з боку СДПІ ОВП у м.Дніпропетровську МГУ ДФС стосовно збільшення показника «Значення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки» не вчинялося.

Як вбачається з матеріалів справи, ПРАТ «ПІВНГЗК» також протягом серпня-грудня 2015 року (31.08, 30.09, 30.10, 29.12, 30.12) на підставі ст.50 ПК України подвалися уточнюючі розрахунки до декларацій з податку на додану вартість за листопад 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015, березнь 2015, квітень 2015, травень 2015 (тобто за періоди до 01.07.2015 року, внаслідок чого сума задекларованого від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду згідно поданих ПРАТ «ПІВНГЗК» протягом липня 2015 - грудня 2015 уточнюючих розрахунків до декларацій з податку на додану вартість на час вирішення спору в суді становить - 95 535 812,00 грн.

Через не надходження обґрунтованої відповіді від СДПІ ОВП у м.Дніпропетровську МГУ ДФС, а також у звязку з тим, що контролюючий орган в системі електронного адміністрування ПДВ фактично занизив підприємству показник «Значення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних» внаслідок не відображення зазначеної в уточнюючих розрахунках до декларацій з податку на додану вартість суми, позивач звертався з листом від 04.12.217 №5525/81 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та з листом від 04.12.2017 №5526/81 до Державної фіскальної служби України, в яких просив перевірити стан роботи СДПІ ОВП у м.Дніпропетровську МГУ ДФС України та здійснити контроль за дотриманням норм діючого в Україні законодавства стосовно адміністрування податку на додану вартість, одночасно заявляючи прохання про приведення у відповідність до вимог законодавства показники ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» по «значенню суми податку, на яку платник має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», і про приведення показників Системи електронного адміністрування ПДВ у відповідність з показниками податкової звітності підприємства шляхом збільшення на 95535812,00 грн. суми податку на додану вартість, на яку ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідь на звернення позивача, Державна фіскальна служба України листом № 3680/6/99-99-12-03-01-15 від 05.02.2017 р. роз’яснила позивачу, що відповідно до п.34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України після «обнулювання» показників формули реєстраційна сума збільшується на суму від’ємного значення, що задекларована платником податків виключно у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 р. та не перераховується надалі у зв’язку з уточненням показників податкової звітності платника, і тим самим фактично відмовила в задоволені вимоги позивача стосовно збільшення суми, на яку ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму величини від’ємного значення 95535812,00 грн.

Офіс великих платників податку Державної фіскальної служби України листом № 64621/10/28-10-46-15 від 13.12.2017 р. повідомив позивача про те, станом на поточну дату діючими нормами Податкового кодексу України не передбачено перенесення даних уточнюючих розрахунків, в частині збільшення сум від’ємного значення, до системи електронного адміністрування ПДВ.

Звертаючись до суду за захистом своїх прав з позовом у цій справі, позивач вказував на те, що відображення ним уточнюючими розрахунками поданих в липні 2015 року та в період серпня-грудня 2015 р. сума від'ємного значення з ПДВ у розмірі 95 535 812,00 грн. відбулося внаслідок самостійно виявлених ним помилок в податковій звітності, що подавалася ним у: листопаді 2014 і грудні 2014, та у період січня-червня 2015 р., що відповідає положенням ст.50 Податкового кодексу України, а не включення вказаної суми від'ємного значення до складу суми, на яку він має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки корегування в Єдиному реєстрі податкових накладних та не відображення цієї суми в картці інтегрованого рахунку ПРАТ «ПІВНГЗК» в системі електронного адміністрування ПДВ, за твердженням позивача порушує його майнові права, оскільки фактичне занижене відповідачем значення показника «сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» не дає можливості позивачу заявити до відшкодування суми податку фактично сплачені у вартості придбаних ТМЦ (робіт/послуг).

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції виходив з того, що згідно норм Податкового кодексу України, зокрема, п.56.1 ст.56 ПК, субєкт господарювання має право оскаржувати в адміністративному та судовому порядку саме рішення податкових органів (податкове-повідомленн рішення або будь-яке інше рішення контролюючого органу), а не бездіяльність відповідача у виниклих по цій справі спірних правовідносинах.

Виходячи з наведеного вище та з огляду на те, що письмові відповіді Державної фіскальної служби України № 3680/6/99-99-12-03-01-15 від 05.02.2017 р. і Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України № 64621/10/28-10-46-15 від 13.12.2017 р. за своєю правовою природою є рішеннями суб’єкта владних повноважень в розумінні положень Податкового законодавства, яким у вказаний спосіб було реалізовано свої владні управлінські функції про відмову в задоволенні поданих позивачем 04.12.2017 р. заяв № 5526/81 і № 5525/81, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у даному спірному випадку позивачем обрано не належний спосіб захисту порушеного права, оскільки за умов чинності рішень № 3680/6/99-99-12-03-01-15 від 05.02.2017 р. та № 64621/10/28-10-46-15 від 13.12.2017 р. про відмову у відображенні показників уточнюючих розрахунків в Системі електронного адміністрування ПДВ, відсутні підстави для зобов’язання податкового органу збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідності з частиною четвертою ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом (частина шоста цієї статті).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої згідно із Законом України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте, попередньо наведені положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів в особі відповідних контролюючих органів, рішення яких можуть бути оскаржені субєктом господарювання в адміністративному або судовому порядку, а також не звільняють позивача від обов’язку дотримання визначеної чинним законодавством процедури захисту своїх порушених прав.

Оскільки позивачем не оскажувалися раніш, та не оскаржуються у цій справі рішення відповідача по справі, яким ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відмовлено в автоматичному збільшенні суми, на яку за твердженням позивача він має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних що складає загальну суму величини від’ємного значення 95535812,00 грн., а адміністративний суд не має повноважень та можливості в межах заявлених у цій справі позовних вимог здійснити перевірку рішень Державної фіскальної служби України № 3680/6/99-99-12-03-01-15 від 05.02.2017 р. і Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби України № 64621/10/28-10-46-15 від 13.12.2017 р. на предмет їх відповідності положенням податкового законодавства, зокрема, положенням ст..200-1.3 Податкового кодексу і встановленого Кабінетом Міністрів України Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, а також за відсутності будь-якої інформації про: правомірність відображення позивачем в уточнених розрахунках, поданих протягом липня-грудня 2015 р. внаслідок самостійно виявлених помилок в податковій звітності за листопад-грудень 2014 р. і січень-червень 2015 р, суми від'ємного значення з ПДВ загальним розміром 95 535 812,00 грн.; фактичну сплату позивачем податку на додану вартість у зв'язку з придбанням товарів (послуг) протягом листопада-грудня 2014 р. і січня-червня 2015 р.; підтвердження надмірно сплаченого позивачем ПДВ внаслідок проведення акту звірки або за результатом перевірок контролюючим органом, - судова колегія погоджується з висновками судум першої інстанції у цій справі, оскільки вирішення по суті вимоги ПРАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» у цій справі фактично буде підміною повноважень фіскального органу, що суперечить завданню адміністративного судочинства.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб'єктами і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення, але ж у той час адміністративний суд не має права перебирати на себе непритаманні йому повноваження державного органу, оскільки податковий контроль щодо адміністрування податків, зборів (порядку подання податкової звітності, обліку платників податків, надання податкових консультацій, визначення суми податкових та/або грошових зобов'язань, порядку їх сплати або оскарження, тощо) є виключними повноваженнями податкових органів, а приписами п.41.4 Податкового кодексу чітко визначено, що інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів.

Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовуються, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами неправомірність невідображення податковим органом сум від'ємного значення з ПДВ загальним розміром 95 535 812,00 грн. в системі електронного адміністрування ПДВ, яка працює виключно в автоматичному режимі та на підставі алгоритмів, розроблених відповідно до статті 200-1 Податкового кодексу і Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 N 569, та не допускає ручного втручання в її роботу.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у звязку з чим колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» – залишити без задоволення

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року – залишити без змін

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов