Справа № 760/13711/17
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2018-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/724/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Каліщук М.В.

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи - Радей О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до поліцейського 7-ої роти 1-го батальйону Управління Патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Клименка Михайла В`ячеславовича, третя особа: Департамент патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2007 позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 401284 від 16.07.2017, винесену поліцейським 7-ої роти 1-го батальйону УПП в м. Києві ДПП Клименко М.В. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.16.07.2017

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.07.2017, близько 13 год. 50 хв., на Контрактовій площі, буд. 10-А (Контрактова площа, 9) в м. Києві вона, маючи намір здійснити рух на автомобілі НОМЕР_1, однак не маючи тимчасової можливості цього зробити внаслідок розміщення на проїзній частині іншого транспортного засобу, була зупинена працівниками поліції.

Відповідачем була винесена постанова серії АР № 401284, відповідно якої, її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, що вона, нібито порушила п. 15.4 ПДР України, а саме здійснила зупинку транспортного засобу в другій смузі проїжджої частини.

Вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, т.я. правил дорожнього руху вона не порушувала, а тимчасова неможливість здійснювати рух була викликана тим, що на проїжджій частині був розміщений інший транспортний засіб, який перешкоджав її руху.

Крім того, зазначає, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем була порушена процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме відповідач не роз'яснив їй її права, не надав доказів вчинення нею адміністративного правопорушення, не зазначив у постанові повне ім'я та по батькові, що не дає можливості ідентифікувати його як службовця.

Крім того, справа була розглянута на місці зупинку транспортного засобу, чим порушено її права, у тому числі на отримання правової допомоги.

Виходячи з цього, вважає, що винесена постанова підлягає скасуванню.

Представники позивача повністю підтримали позов та просили задовольнити з наведених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлялись належним чином, однак про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суд не звертався, відзив на позов не надіслав.

Представник третьої особи просив в задоволенні позову відмовити з підстав його необґрунтованості, обсилаючись на те, що відповідач, при винесенні постанови діяв відповідно до норм чинного законодавства, більш того, з запису з нагрудної камери відповідача вбачається, що позивач під час винесення постанови фактично не заперечувала вчиненого нею правопорушення та просила обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.07.2017 року за адресою: м. Київ, Контрактова площа, 9 поліцейським роти №7 батальйону №1 УПП в м. Києві ДПП Клименко винесено постанову, серія АР № 401284, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останню стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн..

Дана постанова винесена за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за фактом порушення позивачем ОСОБА_4 п. 15.4 ПДР України, а саме, що вона під час керування автомобілем НОМЕР_1, здійснила зупинку на проїжджій частині у другому ряді. Згідно матеріалів справи, відповідачем не було складено за даним фактом протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк(п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою ст. 122 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачає, що справи про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема ст. 122 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 25-рп/2015 від 26.05.2017 року, щодо роз'яснення положень ст. 276 КУпАП, зокрема поняття «за місцем вчинення правопорушення» «за місцем його вчинення», дане поняття визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VІІІ від 14.06.2015 року, до ст. 222 КУпАП було внесено зміни, в частині того, що уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв». І дані положення Закону на момент винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 401284 не були визнані неконституційними, а тому, суд приходить до висновку, що інспектор поліції мав право виносити постанову про вчинення адміністративного правопорушення на місці його вчинення.

Отже, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КУпАП не було допущено порушення норм процесуального права щодо розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з постанови серії АР № 401284 від 16.07.2017 в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, в тому числі і не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на нагрудну камеру поліцейського.

Також, в пункті 8. «До постанови додається» Постанови зазначено «пояснення», разом з тим не заначено, чиї пояснення, а як вбачається з матеріалів справи, до постанови додано пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, в яких останні, фактично спростовують висновки відповідача щодо вчиненого позивачем правопорушення.

Крім того, як зазначає позивач, вона не порушувала вимог ПДР України, т.я. не здійснювала зупинку на проїжджій частині у другому ряді, а маючи намір здійснювати рух, не могла об'єктивної можливості цього зробити через транспортний засіб, який зупинився перед нею та здійснив їй перешкоду у русі.

Такі доводи позивача також у своїх письмових поясненнях підтверджують свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

При цьому, в своїх поясненнях представник третьої особи посилається на те, що факт порушення позивачем ПДР України, а також визнання нею цього порушення зафіксовано нагрудною камерою поліцейського, проте з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивач заперечувала свою винуватість в порушенні правил дорожнього руху.

Крім того, на даному відеозаписі не зафіксовано факт самого правопорушення, а лише зафіксовано процес надання письмових пояснень свідками події.

Отже, наданий до суду у якості доказу відеозапис з місця вчинення правопорушення жодним чином не доводить винуватість позивача в інкримінованому їй правопорушенні.

Посилань на будь-які інші докази оскаржувана постанова містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідач обставин, на які посилається позивач не спростував, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення суду не надав. З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд вважає, що останній мав можливість реалізувати зазначене процесуальне право з метою виконання процесуального обов'язку покладеного на нього в силу ч. 2 ст. 77 КАС.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, ч. 3 ст. 286 КАС України містить вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вище викладеного, враховуючи наявність підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, суд не знаходить підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4-5, 7-10, 19, 205, 241-244, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 401284 від 16.07.2017, винесену поліцейським 7-ої роти 1-го батальйону Управління Патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Клименком Михайлом В`ячеславовичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у виді штрафу у розмірі 255 грн..

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Лазаренко