Справа № П/811/1057/17
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

11 грудня 2018 року м. Дніпросправа № П/811/1057/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградський окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року

у справі № П/811/1057/17

за позовом ОСОБА_1,

до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог т.2, а.с. 124-129) до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з скасування державної реєстрації, кадастрового номера та здійснення відповідного запису у Поземельній книзі щодо земельної ділянки, кадастровий №: НОМЕР_1;

- визнати протиправною бездіяльність Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з неповідомлення ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий №:НОМЕР_1 у Державному земельному кадастрі;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вчинити дії з поновлення державної реєстрації та кадастрового номера, а також скасування (поновлення) запису у Поземельній книзі щодо земельної ділянки, кадастровий №:НОМЕР_1.

Позивач зазначає, що у серпні 2016 року як орендар земельної ділянки звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом - повідомленням від 29.08.2016, в якому просив поновити договір оренди землі строком на 10 років. Проте, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило у поновленні договору оренди землі та листом від 12.06.2017 повідомило позивача, що 24.01.2017 земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 була перенесена до архіву та прийнято накази про надання дозволу на розробку проектів із землеустрою учасникам АТО, розроблено проекти землеустрою, частина з яких вже пройшла державну реєстрацію. Позивач не погоджується з діями відповідачів та вважає їх необґрунтованими.

Рішенням Кіровоградський окружного адміністративного суду від 16.07.2018 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області та Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з неповідомлення ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий №:НОМЕР_1, у Державному земельному кадастрі.

Відмовляючи в решті позовних вимог, суд першої інстанції з огляду на те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовлено позивачеві в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 40,19 га на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району укладеного 02.10.2006 між Новгородківською РДА та ОСОБА_1, та посилаючись на ч.6 ст.16, ч.ч.10, 11 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», дійшов висновку, що скасовуючи державну реєстрацію кадастрового номера та здійснення відповідного запису у поземельній книзі щодо земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, відповідачі діяли у межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Позивач зазначає, що у відповідачів не було юридичних підстав для вчинення оскаржених реєстраційних дій, оскільки вимоги Закону України «Про державний земельний кадастр» при здійсненні реєстраційних дій відповідачами не додержано.

Позивач (його представник), представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Від позивача надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю явки позивача (його представника) внаслідок несприятливих погодних умов та неналежним станом дорожнього покриття на шляху слідування.

Розглянувши означене клопотання, апеляційний суд не вбачає підстав для його задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підтвердження наведених в клопотанні обставин, зокрема, наявних обставини непереборної сили (буря, нагромадження снігу, ожеледь, закриття доріг та ін.) позивачем не подано жодного доказу, внаслідок чого наведені позивачем причини неявки в судове засідання не можуть вважатися поважними.

Виходячи з наведеного, а також приймаючи до уваги, що апеляційний суд не визнав обов'язковою участь у судовому засіданні учасників справи, неявка представників сторін у дане судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст. 205, 311 КАС України справа розглядається в письмовому провадженні.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, провадження в адміністративній справі - закриттю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 02.10.2006, між Новгородківською райдержадміністрацією Кіровоградської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Державному реєстрі земель Новгородківським відділенням Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 02.10.2006 за № 50, щодо оренди земельної ділянки загальною площею 40,0000 га, яка розташована на території Новоандріївської сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області (т.1, а.с.47-50).

Даний договір укладено строком на 10 років, тобто до 02.10.2016.

Умовами договору (п. 8) визначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у такому разі, орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В подальшому за результатом інвентаризації орендованій позивачем земельній ділянці присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 із зазначеним розміром площі 40,0019 га.

Відповідно до даних з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (витяг від 26.01.2016 - т.1 а.с.55) земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 має площу 40,0019 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 02.10.2006, передана в оренду - орендар ОСОБА_1, дата реєстрації речового права 02.10.2006, строк дії речового права - 10 років.

29.08.2016 орендарем - ОСОБА_1 через Центр надання адміністративних послуг Новгородківської райдержадміністрації Кіровоградської області направлено лист-повідомлення до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як розпорядника даними землями, про намір поновити вищезазначений договір оренди землі на новий строк (т.1, а.с.180).

Листом від 02.11.2016 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило орендаря - ОСОБА_1, що управління заперечує у поновленні договору оренди земельної ділянки площею 40,19 га на території Новоандріївської сільської ради Номгородківського району укладеного між Новгородківською РДА та ОСОБА_1, зареєстрованого у Кіровоградській РФ ДП «ЦДЗК» 02.10.2006 за № 50 (т.1, а.с.64).

23.11.2016 ОСОБА_1 звернувся до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з позовом про визнання вказаного договору оренди землі поновленим.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2017 в задоволенні позову відмовлено (т.2, а.с.109-112).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.06.2017, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Новгородківського районного суду від 13.03.2017, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т.2, а.с.113-118).

Листом від 12.06.2017 №7578/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача, що 24.01.2017 кадастровий номер НОМЕР_1 скасовано, а земельна ділянка перенесена до архіву (т.1, а.с.179; т.2, а.с.14-26).

У період з 04.11.2017 по 02.12.2017 Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області на підставі відповідних заяв надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розташовані в межах земельної ділянки, якій було присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1, у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам - учасникам АТО (т.2, а.с.63-100).

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зазначило, що після закінчення дії договору оренди земельної ділянки, у відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, кадастровий реєстратор здійснив поділ раніше сформованої земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1. За результатами проведених робіт створено нові земельні ділянки, яким присвоєно кадастрові номери.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексу України, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Порядком у ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

За визначенням в Законі України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування;

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 вказаного Закону земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Згідно з ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: - поділу чи об'єднання земельних ділянок; - якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що оскільки на момент здійснення оскаржуваних дій з скасування державної реєстрації земельної ділянки у відповідачів були відсутні будь-які фактичні відомості щодо продовження або припинення прав позивача на земельну ділянку як площею 40 га ріллі згідно укладеного позивачем договору оренди від 02.10.2006, так і земельної ділянки площею 40,0019 га, кадастровий номер НОМЕР_1, вимоги закону при здійсненні реєстраційних дій відповідачами не дотримано, що безпосередньо впливає на майнові права позивача як особи, якій земельна ділянка площею 40 га ріллі була надана згідно договору оренди від 02.10.2006.

Отже саме з метою захисту свого права користування земельною ділянкою позивач звернувся до адміністративного суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції питання юрисдикції не з'ясував, не взяв до уваги наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ст.2 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ч. 1 ст. 17 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час звернення позивача до суду з даним позовом належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічні положення містяться в ст.ст. 2, 4, 19 чинного КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб'єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Виходячи із змісту вказаних правових норм, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій. При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже є недостатнім поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його рішення (акт індивідуальної дії), дії, бездіяльність.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

За правилами п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В даному випадку спірні правовідносини пов'язані із скасуванням кадастрового номеру земельної ділянки, який за Законом України «Про Державний земельний кадастр» скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, що відповідно до ст.125 ЗК України прямо пов'язано з речовим правом - в даному випадку правом користування (правом оренди земельної ділянки). Оскаржуючи відповідні дії та бездіяльність відповідачів, позивач вважає безпідставним позбавлення його користування земельною ділянкою, оскільки має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк.

Тобто у даній справі спір фактично стосується не оскарження рішень суб'єкта владних повноважень, пов'язаних з реалізацією його компетенції у сфері управління, а права користування земельною ділянкою.

З огляду на встановлене, апеляційний суд вважає, що між позивачем та відповідачами (суб'єктами владних повноважень) немає жодних правовідносин, які б мали ознаки публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, оскільки існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Дана справа з огляду на суб'єктний склад сторін та суть спору підлягає розгляду судом загальної юрисдикції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Висновки суду узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 21.03.2018 у справі № 802/1792/17-а та постанові від 12.04.2018 у справі №817/1048/16.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що даний спір не носить характеру публічно-правового та не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у адміністративній справі.

Керуючись ст. 238, ст.ст. 310, 315, 319, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровоградський окружного адміністративного суду від 16 липня 2018 року у справі № П/811/1057/17 скасувати, провадження в адміністративній справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко