Справа № 826/15887/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 грудня 2018 року №826/15887/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Військторг"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018,
за участю:

представника позивача - Бєлікова В.О.,

представника відповідача - Рибак А.Ю.,

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 грудня 2018 року проголошено скорочену (вступну та резолютивну) частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини шостої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Військторг" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 22.08.2018 №15059/26-15-12-07-20/39896098, прийняло податкове повідомлення-рішення від 14.09.2018 №. Так, позивач наголосив, що складені за типом причини « 09» та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які не видаються отримувачу (покупцю) та починають використовуватись для операцій звільнених від оподаткування відповідно до підпункту «г» підпункту 197.1.7 пункту 197.1 статті 197 Податкового кодексу України на суму 2 721 929, 89 грн., штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів у розмірі 10 відсотків у сумі 272 192, 99 грн. відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України не застосовуються. Також, позивач відмітив, що затримка реєстрації податкових накладних відбулась з підстав, що не залежали від волі позивача.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 22.08.2018 №15059/26-15-12-07-20/39896098 та відповідно, податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018 №, зазначивши при цьому, що під час проведення камеральної перевірки позивача щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних, встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Військторг" граничних термінів реєстрації податкових накладних. Також, відповідач відмітив, що на першому аркуші акта перевірки було зазначено невірний номер - 15059/26-15-12-06/41051795 замість вірного №15059/26-15-12-07-20/39896098, про що позивача було повідомлено листом від 12.09.2018 №62843/10/26-15-12-06-14.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних товариства з обмеженою відповідальністю «Військторг».

Перевіркою встановлено наступні порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг» граничних строків реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних за березень-грудень 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

За наслідками перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 22.08.2018 №15059/26-15-12-07-20/39896098 (далі - Акт перевірки, номер акту наведений ыз врахуванням листа від 12.09.2018 №62843/10/26-15-12-06-14).

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки, позивач подав до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві заперечення на Акт перевірки.

За результатами розгляду заперечення, поданого товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг», відповідачем було прийнято рішення від 11.09.2018 №61386/10/26-15-12-06-14, яким висновки Акту перевірки від 22.08.2018 №15059/26-15-12-07-20/39896098 залишено без змін та прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.09.2018 №, яким до позивача за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної застосовано штраф в сумі 3 991 182, 86 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Військторг», не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту..

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов'язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 затверджено Порядок заповнення податкової накладної (далі за текстом - Порядок №1307).

Так, відповідно до пункту 8 Порядку №1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв'язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв'язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов'язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв'язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

Як вбачається з матеріалів справи, податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), містять у верхній лівій частині у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" примітки « 02 - Складена на постачання неплатнику податку» або « 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість», що свідчить про те, що податкові накладні, зареєстровані позивачем з порушенням граничних термінів реєстрації, складені на постачання товарів, які не оподатковуються податком на додану вартість та складені на постачання неплатнику податку.

Зазначене також підтверджується податковою консультацією органу фіскальної служби, на яку посилається позивач в своєму позові (арк.26 додатку до позову).

Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи приписи статті 120-1 Податкового кодексу України, в даному випадку, застосування до позивача штрафу за затримку реєстрації податкових накладних у розмірі 10 відсотків є необгрунтованим.

Зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено, крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає лише загальні норми Податкового кодексу України щодо порядку реєстрації податкових накладних, без обґрунтування своєї позиції в межах спірних правовідносин та з урахувнням підстав позову.

Разом з тим, позивачем власне не заперечується факт затримки реєстрації податкових накладних, проте, позивач наголошує, що така затримка сталась з підстав, що не залежали від волі останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг» та Міністерством оборони України було укладено ряд типових договорів про закупівлю харчування (послуги щодо забезпечення харчуванням, харчовими продуктами особового складу військових частин Збройних Сил України, інших осіб, які згідно з законодавством мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах у тому числі годування штатних тварин).

Як вбачається з копії наданих позивачем договорів, надання послуг відповідно до умов останніх охоплює значну територію України, в тому числі, територію проведення антитерористичної операції.

Пунктом 3.5 договорів про закупівлю харчування встановлено, що на підставі щоденно оформлених актів приймання наданих послуг з харчування, тричі на місяць (станом на 10, 20 та на останнє число місяця) складається зведений акт приймання надання послуг із харчування (додаток №5 до Наказу №62 від 09.02.2016) , який підтверджує виконання своїх зобов'язань виконавцем за відповідний період, та підписується: перший примірник - Замовником, Представниками Замовника та Представниками Виконавця, другий та третій - Представниками замовника та Представниками Виконавця.

Приймання послуги щодо забезпечення харчовими продуктами для особового складу, залученого до участі в антитерористичній операції здійснюється у місці та на дату, що попередньо визначені Представником Замовника (пункт 6.4.14 договорів).

Відтак, враховуючи специфіку діяльності за укладеними між позивачем та Міністерством оборони України договорами про закупівлю харчування, беручи до увагу той факт, що надання послуг відповідно до вказаних договорів охоплює більшу частину території України, в тому числі територію проведення антитерористичної операції, за обставин, незалежних від позивача, зокрема і таких, як віддалений доступ до головного офісу позивача, значний за обсягом документообіг та час для опрацювання таких документів, було ускладнено своєчасне щоденне отримання позивачем зведених актів приймання наданих послуг із харчування, підписання їх Представниками Замовника та Виконавця.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Кодексу, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 201.10 статті 210 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлений термін скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

При цьому, Вищий адміністративний суд України листом від 02.06.2011 №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» звернув увагу на те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Господарська операція, яка не відбулась, не може бути зарахуватись при визначені об'єкту оподаткування. З урахуванням викладеного, узагальнення судової практики визначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Додатково на підтвердження неможливості вчасної реєстрації податкових накладних від незалежних від позивача причин, останнім надано суду копію листа від 14.08.2017 №14.08-21, направленого Міністерству оборони України з проханням вжити заходи щодо своєчасного оформлення та надання товариству первинних документів про отримані послуги.

Також, позивачем надано суду копії реєстрів Міністерства оборони України на підтвердження отримання позивачем, із запізненням, документів, що мають силу первинних документів (зведенні акти приймання наданих послуг із харчування, зведені акти приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами), що є підставою для складання та реєстрації податкових накладних та, що підтверджують неможливість своєчасної реєстрації позивачем таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не з його вини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Військторг» з метою своєчасної реєстрації податкових накладних було вчинено всі необхідні дії, натомість реєстрація таких була здійснена з порушенням граничного терміну з незалежних від платника податку причин, зворотного відповідачем під час судового розгляду справи не доведено.

Таким чином, вказане вище слугує додатковою підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018 №.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 14.09.2018 №, а тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Військторг" підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 14.09.2018 №.

Присудити здійснені товариством з обмеженою відповідальністю "Військторг" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 81, літ А) судові витрати у розмірі 59 867, 00 грн. (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот шістдесят сім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст рішення виготовлено 13.12.2018.