Справа № 761/29731/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кузьмишиної О.М.,
суддів Пилипенко О.Є., Костюк Л.О.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київського міського військового комісаріату про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 2), у якому просив:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача 1 щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, що отримані позивачем протягом останніх 24 місяців перед звільненням з військової служби - грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільнені як такі, що порушують вимоги п.10 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року за №389;
- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача 2 щодо не виконання покладених на нього завдань за п.п.1,3, п.4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України, областях, містах Києва та Севастополя, що затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року за №28-2 щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою пенсії позивачу;
- визнати протиправними дії відповідача 2 щодо обчислення розміру та виплати позивачу пенсії з грошового забезпечення без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;
- зобов`язати відповідача 1 подати до відповідача 2 довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразову грошову допомогу при звільненні;
- зобов`язати відповідача 2 після отримання від відповідача 1 довідки про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, призначити та виплачувати позивачу пенсію в розмірі, обчисленій з грошового забезпечення, до складу якого включені грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразова грошова допомога, які позивач отримав протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби;
- зобов`язати відповідача 2 здійснити виплату позивачу недоплаченої частини основного розміру пенсії з часу виникнення права на призначення пенсії;
- зобов`язати відповідача 2 подати протягом десяти днів, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при розрахунку розміру його пенсії не включено суму отримуваних ним при звільненні коштів грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги, індексації та одноразової грошової допомоги при звільнені, тобто усіх доплат, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Київського міського військового комісаріату щодо не підготовки та не подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві довідки про перерахунок пенсії відносно ОСОБА_1 із урахуванням відповідних видів грошового забезпечення; зобов`язано Київський міський військовий комісаріат оформити (підготувати, скласти) довідку про усі, в тому числі додаткові види грошового забезпечення, отриманих ОСОБА_1 за останніх 24 місяці перед місяцем звільнення з військової служби, яка має містити дані щодо розміру сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні; зобов`язати Київський міський військовий комісаріат подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві довідку про усі, в тому числі додаткові види грошового забезпечення, отриманих ОСОБА_1 за останніх 24 місяці перед місяцем звільненням з військової служби, яка має містити дані щодо розміру сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги при звільненні. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач 1 та позивач подали апеляційні скарги.
Відповідач 1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що згідно вимог чинного законодавства види доплат, які просить врахувати позивач до грошового забезпечення для перерахунку пенсії, відносяться до разових платежів і мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, а тому не можуть враховуватися при розрахунку пенсії позивача.
Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду частково та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що відповідачі діяли не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законами, тому вимоги визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідачів та зобов`язати вчинити дії підлягають задоволенню.
Апеляційним судом розглянуто справу в порядку письмового провадження згідно частини 2 ст. 313, п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції установлено, що згідно із наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 28 жовтня 2011 року позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я), з правом носіння військової форми одягу (а.с.11).
Позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років з грудня 2011 року (а.с. 12).
Позивач звертався до Київського міського військового комісаріату із відповідною заявою про оформлення довідки з урахуванням одноразових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та направлення її до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для проведення відповідного перерахунку.
Листом від 03.08.2017 року № РОС/5271 відповідач-1 зобов`язав військову частину НОМЕР_1 підготувати та надати довідку про основні та додаткові види грошового забезпечення позивача.
У подальшому було надано довідку військовою частиною від 07.08.2018 року за №171 (згідно якої до видів грошового забезпечення позивача була включено грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, одноразова грошова допомога при звільненні.
Листом від 17.08.2018 року відповідачем 2 було відмовлено у здійснені позивачу перерахунку пенсії, з посиланням на те, що в ст. 43 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 не зазначені такі види грошового забезпечення як грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, одноразова грошова допомога при звільненні, їх не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії відповідно до Закону.
Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся у суд із даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осі, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною третьою цієї ж статті Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови № 393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімї» (далі Закон № 2011-ХІІ).
Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11 2007 року № 1294 (далі постанова №1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.
Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).
Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).
Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Отже, зазначені допомоги (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань та індексація) є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15 та в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22 листопада 2017 року у справі №552/3686/17.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії із врахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації.
Разом із тим, колегія суддів уважає помилковими висновки місцевого суду щодо того, що позивач має право на такий перерахунок з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні, з огляду на наступне.
Як зазначалося вище, за змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Однак, ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею15 Закону №2011- ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.
Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладені в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року у справі №812/6733/13-а.
При цьому, обираючи належний спосіб захисту прав та інтересів позивача, колегія суддів ураховує, що Військовою частиною № НОМЕР_2 надано позивачу довідку від 07.08.2017 року №171 про виплати, здійснені позивачу за 24 місяці перед звільненням із зазначенням в ній сум грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачені єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка долучена відповідачем 2 до матеріалів пенсійної справи.
З урахуванням чого, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність визнати дії відповідача 2 щодо відмови здійснити позивачу перерахунок пенсії із урахуванням вказаних вище виплат протиправними та зобов`язати здійснити такий перерахунок з моменту звернення позивача із відповідною заявою до пенсійного фонду.
Вимоги позивача в апеляційній скарзі про зобов`язання відповідача 2 подати звіт про виконання рішення суду, колегія суддів уважає необґрунтованим, з огляду на наступне.
Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Тобто зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду.
Разом із тим, позивачем не надано будь-яких доказів та не наведено обґрунтувань, які б давали суду підстави дійти до висновку про необхідність здійснення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача 2 подати звіт про виконання судового рішення.
Відтак, доводи апеляційних скарг частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, прийнятій з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС України (у новій редакції від 15 грудня 2017 року) підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню частково.
Керуючись статтями 34, 243, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2018 року скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Київського міського військового комісаріату про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально побутових питань та індексації заробітної плати, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально побутових питань та індексації заробітної плати на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 про виплати, здійснені ОСОБА_1 за 24 місяці перед звільненням від 07.08.2017 року №171, з 18 липня 2017 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко