Справа № 1540/3331/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 1540/3331/18

Категорія: 5.1 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О. час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаСеменюк Г.В.
суддів: Потапчук В.О.
Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к апелянтаТанцюра О.А.(адвокат, ордер)
ДержпрацяМихайловський О.О. (довіреність)
ДержпрацяПономаренко К.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фермерського господарства «Джондір-Б» на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року по справі № 1540/3331/18 за позовом фермерського господарства «Джондір-Б» до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправними дій та скасування постанов про накладення штрафу, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Фермерське господарство «Джондір-Б» (надалі по тексту - позивач або ФГ «Джондір-Б») до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якому просив:- визнати протиправними дії Головного Управління Держпраці в Одеській області по призначенню наказом № 466 від 05.05.2018 року інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б», (), та скасувати наказ № 466 від 05.05.2018 року в частині призначення проведення інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б»; - визнати протиправними дії Головного Управління Держпраці в Одеській області по проведенню інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б» за результатами якої складено акт інспекційного відвідування №ОД282/140/АВ від 23.05.2018 року; - визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07.06.2018 року № ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС складену відносно фермерського господарства «Джондір-Б»; - визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07.06.2018 року № ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС складену відносно фермерського господарства «Джондір-Б».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство «Джондір-Б» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції не врахував, що у відповідача були відсутні підстави для призначення перевірки, не тільки за ч.1 ст. 6 Закону № 877, а й відсутність підстав за пп. 3 п. 5 Порядку № 295.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якій вважає її необґрунтованою та такою , що не підлягає задоволенню, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року законним, правомірним, прийнятим із врахуванням усіх обставин по справі.

Також відповідач надав пояснення та вважає , посилання апелянта на ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та п.28 Порядку №295 щодо відсутності підстав по притягненню ФГ «Джондір-Б» до відповідальності за порушення трудового законодавства, у зв'язку із самостійним виконанням припису в установлений у ньому строк, не є обґрунтованим, оскільки п.29 Порядку №295 чітко передбачає порушення, за які об'єкт відвідування притягується до відповідальності незалежно від факту усунення ним виявлених порушень.

Позивач надав пояснення до апеляційної скарги та наголошує, що позивачем вимоги припису були виконані в установлений строк, також керуючись П.28 Порядку №296, та ч.11 ст.7 Закону №877-У у відповідача не було підстав виносити постанову №0Д 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС від 07.06.2018 р. та вважає , що індексація відноситься до інших державних соціальних гарантій, і не входить до числа мінімальних державних гарантій в оплаті праці.Також позивач вважає , що відповідачем було порушено порядок притягнення до відповідальності,адже припис складений 23.05.2018 року, а штраф накладений 07.06.2018 року, що свідчить про недотримання відповідачем порядку, визначеного у п.29 Порядку № 295.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2018 до Головного управління Держпраці в Одеській області надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 4961/04, яким надано інформацію про скорочення кількості застрахованих осіб протягом місяця на 10 і більше відсотків, зокрема, у ФГ «Джондір-Б» (а.с. 180-181 том 2).

23.04.2018 року до Головного управління Держпраці в Одеській області надійшов лист Арцизької райдержадміністрації Одеської області від 17.04.2018 року № 01-26/696, яким було повідомлено, що згідно з інформацією Арцизького центру зайнятості, окремі суб'єкти господарювання масово звільняють працівників на зимовий період, при цьому їх господарська діяльність не зупиняється. Зокрема, у листі зазначено, що фермерське господарство «Джондір-Б» за даними Арцизького об'єднаного управління ПФУ в Одеській області в листопаді 2017 року використовує працю 32 осіб, в грудні місяці 2017 року - 39 осіб, в січні 2018 року - 31 особи. Обсяг господарської діяльності та об'єм землекористування ФГ «Джондір-Б» потребує значно більшої кількості працівників (а.с. 146 том 1).

Наказом начальника Головного управління Держпраці в Одеській області від 05.05.2018 року № 466 «Про проведення інспекційного відвідування», головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Михайловському О.О. у період з 14.05.2018 року по 25.05.2018 року доручено здійснити позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б» (п. 1 наказу). На підставі наказу оформлено направлення від 05.05.2018 року № 15/01-29-0833 на здійснення інспекційного відвідування зазначеного суб'єкта господарювання (а.с. 147-148 том 1).

У період з 14.05.2018 року по 23.05.2018 року інспектором праці Михайловським О.О. (службове посвідчення № 140) у присутності голови фермерського господарства «Джондір-Б» - Бірбінюк П.І. та головного бухгалтера фермерського господарства «Джондір-Б» Вєлєвої В.І. проведено інспекційне відвідування фермерського господарства «Джондір-Б», яке зареєстроване за адресою: 68411, Одеська область, Арцизький район, с. Вознесенка Перша, вул. Молодіжна, 19 та здійснює свою статутну діяльність за адресою: 68411, Одеська область, Арцизький район, с. Вознесенка Перша, вул. Молодіжна, 19 з питань додержань законодавства про працю.

Так, за результатами інспекційного відвідування інспектором Михайловським О.О. складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ОД282/140/АВ від 23.05.2018 року (а.с. 149-163 том 1).

Відповідно до акта № ОД282/140/АВ від 23.05.2018 року, інспектором встановлено порушення фермерським господарством вимог ч. 6 ст. 95, ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, ч. 2 ст. 30, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, пунктів 7, 10 розділу ІУ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

У зв'язку з виявленими порушеннями законодавства про працю інспектором праці Михайловським О.О. винесено припис № ОД282/140/АВ/П від 23.05.2018 року про усунення виявлених порушень, яким суб'єкта господарювання зобов'язано у строк до 23.06.2018 року усунути виявлені порушення (а.с. 164-165 том 1).

При цьому, у приписі вказано про необхідність у строк до 23 червня 2018 року надати до Головного управління Держпраці в Одеській області або інспектору праці на руки письмове повідомлення про виконання цього припису із дорученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об'єкта відвідування.

21 червня 2018 року на адресу Головного управління надійшло повідомлення від позивача про виконання припису про усунення виявлених порушень № ОД282/140/АВ/П (вих. № 34 від 20.06.2018 року), до якого було додано: копії табелів обліку робочого часу; копії відомостей про перерахунок та про виплату індексації згідно перерахунку; копії відомостей про перерахунок та про виплату за час щорічної відпустки згідно перерахунку; копії відомостей про коригування заробітної плати на коефіцієнт її підвищення та виплату відносно ОСОБА_10; копія заяви ОСОБА_10 на звільнення; копія наказу про звільнення баєр В.В.; копія відомостей про виплати ОСОБА_10 сум належних при звільненні (а.с. 166-199 том 1).

07.06.2018 року начальником Головного управління Держпраці в Одеській області було прийнято постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:

- № ОД282/140/АВ/П/ПП/МГ-1ФС, згідно з якою на фермерське господарство «Джондір-Б» накладено штраф у розмірі 930 750,00 грн., на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України;

- № ОД282/140/АВ/П/ПП/МГ-2ФС, відповідно до якої на фермерське господарство «Джондір-Б» накладено штраф у розмірі 11 169,00 грн., на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України (а.с. 204-208 том 1).

Відмовляючи у задоволенні позову , суд дійшов висновку , що Головним управлінням Держпраці в Одеській області постановами № ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС, №ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС правомірно застосовано адміністративно-господарські санкції за порушення законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 11 169,00 грн. (3 723 грн. х 3 (абз.3 ч.2 ст. 265 КЗпП України) та у розмірі 930 750,00 грн., на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України (недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.43 Конституції України , кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Використання праці жінок і неповнолітніх на небезпечних для їхнього здоров'я роботах забороняється.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі за текстом - Порядок № 295).

Відповідно до п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до вимог пп. п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України «Про відпустки»);

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно п.4 Порядку №295, форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Згідно п.14 Порядку №295, під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об'єкту відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно з пунктом 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 295 у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Пунктом 29 зазначеного Порядку визначено, що заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що підставою для проведення перевірки позивача ФГ «Джондір-Б» послугував наказ №466 від 05.05.2018 про проведення інспекційного відвідування та виписане на підставі нього направлення на здійснення інспекційного відвідування від 05.05.2018 року, де чітко і ясно в документах записано, що інспекційне відвідування призначається згідно підпункту 3 пункту 5 Порядку №295.

У даному випадку головним державним інспектором було проведено інспекційне відвідування з питань додержання позивачем законодавства про працю на підставі п.п. 3 п. 5 Порядку № 295, а саме за рішенням керівника органу контролю з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, а саме: листа Арцизької райдержадміністрації Одеської області від 17.04.2018 року № 01-26/696.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, згідно інформації з джерела, зазначеного у підпункті 6 пункту 5 Порядку № 295, а саме листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 4961/04 від 29.03.2018 року, відповідачу стала наявна інформація про скорочення кількості застрахованих осіб протягом місяця на 10 і більше відсотків, зокрема, у ФГ «Джондір-Б».

Відповідач, в порушення вимог ст. 162 КАСУ України, в передостаннє засідання 22.08.2018 року подав пояснення від 21.08.2018 року та долучив до них лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №496/04 від 29.03.2018

Відповідачем не заперечується той факт, що лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №496/04 від 29.03.2018 року був отриманий електронною поштою, на підставі чого , як вважає відповідач була призначена перевірка згідно підпукту 6 пункту 5 Порядку №295.

Вказаний лист не містить необхідних реквізитів- підпису особи яка його направила та засвідчила зміст викладеної інформації, невідомо дата відправлення та отримання листа відповідачем,оригінал листа Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області №496/04 від 29.03.2018 року до суду надано не було , а тому суд не приймає даний факт , як доказ.

Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено визначення електронного документа -це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа, а також те, що електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки щодо листа Арцизької районної державної адміністрації Одеської області адресованого до Начальника Головного управління Держпраці в Одеській області за вих.№01- від 17.04.2018 року на підставі якого і проводилася перевірка , однак у порушення підпункту 3 пункту 5 Порядку №295.

За результатами інспекційного відвідування інспектором Михайловським О.О. складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ОД282/140/АВ від 23.05.2018 року .

Відповідно до акта № ОД282/140/АВ від 23.05.2018 року, інспектором встановлено порушення фермерським господарством вимог ч. 6 ст. 95, ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 116 КЗпП України, ч. 2 ст. 30, ст. 33 Закону України «Про оплату праці», пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, пунктів 7, 10 розділу ІУ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

У зв'язку з виявленими порушеннями законодавства про працю інспектором праці Михайловським О.О. винесено припис № ОД282/140/АВ/П від 23.05.2018 року про усунення виявлених порушень, яким суб'єкта господарювання зобов'язано у строк до 23.06.2018 року усунути виявлені порушення.

07.06.2018 року начальником Головного управління Держпраці в Одеській області було прийнято постанови про накладення штрафу:

- № ОД282/140/АВ/П/ПП/МГ-1ФС, згідно з якою на фермерське господарство «Джондір-Б» накладено штраф у розмірі 930 750,00 грн., на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України.

- № ОД282/140/АВ/П/ПП/МГ-2ФС, відповідно до якої на фермерське господарство «Джондір-Б» накладено штраф у розмірі 11 169,00 грн., на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 КЗпП України .

Колегією суддів також встановлено, що відповідачем порушена процедура повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, яке було призначене на 12 год. 07.06.2018 року, відповідно до копії повідомлення №48 від 31.05.2018 року,а представник ФГ «Джондір-Б» за довіреністю Єльчин С.С. отримав повідомлення про призначення розгляду справи тільки 07.06.2018 року о 15 год.51 хв, що підтверджується повідомленням про вручення.

Тобто позивач не знав і не міг знати про розгляд справи та був позбавлений захисту своїх прав та інтересів, а відповідачем було порушено 5-денний строк повідомлення про дату розгляду справи, встановлений Порядком №509.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509(Порядок № 509).

Пункт 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об'єднаних територіальних громад та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об'єднаної територіальної громади.

Пунктом 6,7 Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Як вбачається із повідомлення Головного управління держпраці в Одеській області №48, від 31.05.2018 року про розгляд справи, на ньому повинна бути відповідна позначка про вручення, однак записи про повідомлення позивача відсутні, відповідачем в Порушення вимог Порядку №509 не зроблені.

Також, враховуючи, що відповідач направив повідомлення рекомендованим листом з врученням поштового відправлення, при відправлені у відповідача залишився номер відправлення -123, відповідач мав можливість на офіційному сайті Укрпошти перевірити, чи проінформований ФГ «Джондір-Б» про розгляд справи, але відповідач не використав таку можливість, а також і будь якими іншими засобами не перевірив проінформованість позивача, порушив п.7 Порядку 509.

Законодавець визначив, що повідомлення є належним тільки при наявності доказів отримання інформації про дату розгляду справи про накладення штрафів в справі відповідача, і відповідно тільки в цьому випадку коли суб'єкт господарювання проінформований і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, відповідач має право розглядати справу без участі суб'єкта господарювання. Відповідач не надав суду доказів того що він проінформував позивача, тобто довів до нього будь яким способом інформацію про час розгляду справи, також відповідач не надав докази суду що позивач був повідомлений про дату і час розгляду.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийняття постанов №ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС, №ОД 282/140/АВ/ІІ/ПТ/МГ-1ФС виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 КЗпП, цей кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до вимог ст. 259 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIII (КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, в разі:

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 року №877-V (далі - Закон №877-V) визначено підстави для здійснення позапланових заходів.

Разом з цим, частиною 4 статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Крім того, у частині 5 статті 2 Закону №877-V наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобов'язані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»

Щодо Постанови №ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС, про накладення штрафу на суму 11 169 гри., передбачений аб.3 ч.2 ст.265 КЗпПУ ( порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі.

Кваліфікація вказаного порушення чітко визначена самою ж Державною службою України з питань праці, викладеною в листі Державної служби України з питань праці від 07.05.2018 р. №3570/4.1/4.1-ДП-18 "Щодо відповідальності за ненарахування індексації зарплати та нарахування у меншому розмірі", відповідно до якої, порушення правил обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації є порушенням Порядку індексації, не підпадає під визначення мінімальних державних гарантій в оплаті праці, наведене у статті 12 Закону України "Про оплату праці", та належить до категорії інших порушень. У разі виявлення такого порушення заходи притягнення до відповідальності будуть застосовані у разі невиконання внесеного припису про усунення виявлених порушень.»

Позивачем вимоги припису були виконані в установлений строк, також керуючись П.28 Порядку №296, та ч.11 ст.7 Закону №877-У у відповідача не було підстав виносити постанову №0Д 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС від 07.06.2018 р.

Позивач до матеріалів справи долучив заяву про звільнення ОСОБА_10 від 09.06.2018 року, наказ №27 від 09.06.2017 року про звільнення ОСОБА_10, видатковий касовий ордер №51 від 09.06.2017 року про виплату розрахункових сум при звільненні, тому відповідач не довів суду про звільнення саме 08.06.2017 року і порушення саме строків виплати заробітної плати, напроти позивач надав суду докази відсутності порушень аб.З ч.2 ст.256 КЗпПУ.

Також при звільнені 07.12.2017 року ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 нараховані виплати належні при звільнені, що підтверджується додатками, одже порушення в частині не нарахування в день звільнення позивачем не допущено, також відносно ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 відповідач не мав права повторно зазначати щодо порушення виплат індексації грошових доходів, адже відповідач вже зазначив про факт нарахування та виплата індексації заробітної плати в неповному обсязі цим працівникам, обґрунтування безпідставності притягнення до відповідальності за аб.3 ч.2 ст.265 КЗпПУ вже наведені у пункті №1 цих пояснень.

Відповідач при винесені Постанови №0Д 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС навів підстави її винесення ,які не доведені та не відповідають дійсності, тобто не формують собою правопорушення передбаченого аб.3 ч.2 ст.265 КЗпПУ,

Також, п.29 Порядку 295 не стосується категорії інших порушень трудового законодавства.

Щодо Постанови №ОД 282/140/АВ/ІІ/ПТ/МГ-1ФС, якою накладений штраф на суму 930 750 грн., передбачений аб.4 ч.2 ст.265 КЗпПУ (недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці), суд першої інстанції при відмові позивачу у скасуванні даної постанови послався на правову позицію Верховного Суду у справі № 697/2073/17 від 22.03.2018 року в частині не застосування до спірних правовідносин норм ч.11 ст.7 Закону №877.

Індиксація заробітньої плати не є мінімальною гарантією заробітної плати, так як: згідно зі ст.95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України "Про оплату праці"та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці», від 24.03.95 № 108/95-ВР (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 108) передбачає, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

Згідно із ст.. 11 Закону №108 мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті праці, визначаються генеральною угодою.

Стаття 12 Закону № 108 встановлює інші норми і гарантії в оплаті праці.

Так, згідно з вказаною статтею норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тогг/овстановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

При цьому визначення «норми праці» наведені у ч. 1 ст.85 КЗпП України, згідно з якою норми праці - норми виробітку, часу, обслуговування, чисельності - встановлюються для працівників відповідно до досягнутого рівня техніки, технології, організації виробництва і праці.

Гарантії і компенсації наведені, зокрема, у Главі VIII КЗПП України.

Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону № 108 мінімальними гарантіями в оплаті праці є мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, а також норми оплати праці і гарантії та компенсації працівникам.

Разом з тим, у Законі України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ, наведено поняття «державні соціальні гарантії».

Так, у ч.2 ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні "соціальні гарантії» наведені основні державні соціальні гарантії, до числа яких включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

У статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» наведені інші державні соціальні гарантії, відповідно до положень якої Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, передбачені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У п.2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер.

Стаття 2 Закону № 108, яка встановлює структуру заробітної плати, передбачає, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. '

Згідно з п.п.2.2.7 п.2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказ Держкомстату України від 13.01.2004 № 5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №114/8713, Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять: суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників.

Аналіз наведених норм свідчить, що законодавець відрізняє поняття «мінімальні державні гарантії в оплаті праці» та «державні соціальні гарантії», відносячи, при цьому, мінімальний розмір заробітної плати і до основних мінімальних державних гарантій в оплаті праці, і до основних державних соціальних гарантій.

Разом з тим, індексація не є у розумінні ст.85 КЗпП України нормою оплати праці, не являється гарантією чи компенсацією для працівників, а входить до структури заробітної плати (до складу фонду додаткової заробітної плати), і застосується, як зазначено п.2 Порядку № 1078, до грошового доходу громадян у вигляді оплати праці, який включає гарантійні та компенсаційні виплати, а також, індексація відноситься до інших державних соціальних гарантій, і не входить до числа мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Таким чином, враховуючи, що індексація не відноситься до мінімальних державних гарантій, визначених у ч.І ст. 12 Закону № 108, то і притягнення позивача до відповідальності на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України є протиправним.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта та зазначає, що Пунктом 28 Порядку № 295 передбачено, що у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються, ст. 7 ч. 11 Закону України №877 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Також колегія суддів вважає, що відповідачем порушена процедура призначення проведення інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б» у супереч пп. 3 п. 5 Порядку № 295, та процедура розгляду справи про накладення штрафу .

Оскільки безпосередньо самим Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» відповідальність за порушення вимог спеціальних законів, зокрема КЗпП України, не встановлена, то наявні підстави для висновку, що ч. 11 ст. 7 Закону № 877-У пов'язує обов'язок контролюючого органу не застосовувати до суб'єкта господарювання у разі виконання ним вимог розпорядчого документу, саме фінансові та адміністративні санкції, передбачені спеціальними законами, в тому числі і ст.265 КЗпП України.

Також враховуючи положення ч. 7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", якими передбачено, що у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов'язків суб'єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб'єкта господарювання.

Аналогічна позиція висловлюється в справах , які набрали законної сили, справа №805/430/18а Постанова від 17 липня 2018 року, справа №1840/2523/18 Рішення від 08.08.2018 року, справа 804/7274/17 Постанова від 31 травня 2018 року .

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1-2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1-2 ст.308 КАС України ,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Джондір-Б» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року по справі №1540/3331/18- скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги фермерського господарства «Джондір-Б» - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Держпраці в Одеській області по призначенню наказом № 466 від 05.05.2018 року інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б», () та скасувати наказ № 466 від 05.05.2018 року в частині призначення проведення інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б».

Визнати протиправними дії Головного Управління Держпраці в Одеській області по проведенню інспекційного відвідування фермерського господарства «Джондір-Б» за результатами якої складено акт інспекційного відвідування №ОД282/140/АВ від 23.05.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07.06.2018 року № ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-1ФС складену відносно фермерського господарства «Джондір-Б».

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного Управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 07.06.2018 року № ОД 282/140/АВ/П/ПТ/МГ-2ФС складену відносно фермерського господарства «Джондір-Б».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено - 12 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.