Справа № 826/73/18
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/73/18
УХВАЛА

13 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Голосіївському районі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.12.2017 року № та №1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2018 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2018 року повернуто вперше подану ДПІ у Голосіївському районі апеляційну скаргу у квітні 2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2018 року повернуто Відповідачу вперше подану у червні 2018 року апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2018 року повернуто ДПІ у Голосіївському районі вдруге подану останньою апеляційну скаргу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач втретє подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.11.2018 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у клопотанні про поновлення строку причини поважними визнані не були, до апеляційної скарги не додано документ про сплату судового збору у розмірі 1 685,68 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 03.12.2018 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 10.12.2018 року подано клопотання про усунення недоліків, в якому містилося прохання поновити строк на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що, по-перше, у зв'язку з реорганізацією територіальних органів ДФС України зменшено кількість працівників юридичного відділу ДПІ у Голосіївському районі, по-друге, контролюючим органом постійно виживалося заходи з апеляційного оскарження судового рішення, які нівелювалися неможливістю забезпечення сплати судового збору, по-третє, право на апеляційне оскарження судового рішення є гарантованим способом захисту учасників справи.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Як було встановлено в ухвалі від 22.11.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, повний текст оскаржуваного рішення було отримано Відповідачем 19.04.2018 року (а.с. 123). Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 19.05.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 13.11.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Крім того, як вже було підкреслено в ухвалі від 22.11.2018 року, вперше подану ДПІ у Голосіївському районі апеляційну скаргу було повернуто Апелянту у зв'язку з відсутністю доказів наявності в особи повноважень на її підписання.

Вдруге подану ДПІ у Голосіївському районі апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення та несплатою судового збору ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2018 року. Даним судовим рішенням було надано Відповідачу строк для усунення недоліків - десять днів з моменту отримання його копії - 25.07.2018 року (а.с. 157). У подальшому ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2018 року задоволено клопотання ДПІ у Голосіївському районі та продовжено останній строк для усунення недоліків на п'ять днів з моменту отримання копії згаданої ухвали, яку отримано Відповідачем 18.09.2018 року, про що останній самостійно зазначає (а.с. 168). При цьому ухвалу про повернення вдруге поданої апеляційної скарги постановлено судом апеляційної інстанції лише 18.10.2018 року. Тобто, у період з квітня 2018 року по 18.10.2018 року Апелянт мав достатній час для усунення недоліків апеляційної скарги в частині надання документу про сплату судового збору.

Посилання Відповідача на здійснення реорганізації територіальних органів ДФС як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції суд вважає безпідставними, адже налагоджена не належним чином внутрішня організаційна діяльність органу державної влади не може вважатися об'єктивною та непереборною причиною пропуску процесуального строку.

Посилання ДПІ у Голосіївському районі на гарантоване чинним законодавством право останнього на апеляційне оскарження судового рішення суд вважає помилковим у контексті спірних правовідносин з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29.01.2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

При цьому, судом також враховуються висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Лелас проти Хорватії», відповідно до яких держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Таким чином, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов'язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ДПІ у Голосіївському районі строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2018 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

Тим більше, як вже було зазначено вище, в ухвалі від 19.07.2018 року суд апеляційної інстанції вже вказував контролюючому органу на пропуск строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, Відповідачем не було усунуто й інші недоліки апеляційної скарги, а саме - не додано до апеляційної скарги документ про сплату судового збору на суму 1 685,68 грн., а клопотання про продовження строку для усунення недоліків в частині сплати судового збору не може бути предметом розгляду з огляду на встановлену вище відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 133, 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель