Справа № 2-а-794/10/1512
Суддя: Салтан Л. В.
Дата ухвалення: 2010-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-А-794/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.

при секретарі Небесній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити йому, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 2006 року по грудень 2009 року включно та перерахувати пенсію з 1 січня 2010 року, посилаючись на те. що він є дитиною війни і повинен отримувати в Управлінні пенсійного фонду України у Київському районі м. Одесі підвищення до пенсії, що передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак, відповідач таку державну допомогу не виплачує, чим порушуються його законні права та інтереси.

Позивач звернувся до суду з заявою в якій свій позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача - Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в УПФУ у Київському районі м. Одеси та має статус дитини війни.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 92 ч. І пп. І, 6 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2006 рік.

Законом України від 19 січня 2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», зазначений пункт ст. 77 виключено та ст. 110 викладена в іншій редакції, зокрема установлено, що пільги -дітям війни, передбачені абзацом сьомим ст. 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6-у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради У країни з питань бюджету.

Однак протягом 2006 року Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів не видавалось.

Таким чином у 2006 році державну соціальну, підтримку дітей війни, що передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджено не було, тому суд дійшов до висновку, що у 2006 році відповідач не мав підстав проводити виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, тому вимоги позивача, в цієї частині позову задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами, у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Положення «Про Державний бюджет України на 2007 рік», якими обмежено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано неконституційними.

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 встановлено, що положення пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року, в тому числі п. 41 визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд не приймає доводи відповідача викладені в запереченнях на позов, стосовно того, що на теперішній час обчислення підвищення до пенсії повинне виплачуватись в розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, оскільки обчислення підвищення до пенсії , виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватись з розміру встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Тому відповідач був зобов'язаний здійснити перерахунок та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто привести у відповідність з рішенням Конституційного Суду України розмір виплати щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни.

Відсутність коштів не є підставою невиконання зобов'язань, покладених на УПФ України в Київському районі м. Одеси законодавством, оскільки звуження змісту та обсягу прав шляхом прийняття нових Законів, внесення змін до чинного законодавства за ст. 22 Конституції України не допускається.

Згідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року № 2017-ІП мінімальний розмір пенсії за віком не може бути нижче прожиткового мінімуму, встановленого законом, а ч. 2 зазначеного Закону передбачено, що розмір мінімальної пенсії за віком визначається виключно законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розмір мінімальної пенсії за віком, як державної соціальної гарантії, визначається цим Законом і відповідними Законами України «Про державний бюджет» на відповідні роки.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право в 2009 році встановлювати розміри соціальних виплата, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Таким чином вказана норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Норми вказаного законну чинні в 2009 році.

Отже нарахування та виплата в 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно з ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами, а для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а також для захисту прав свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч.І ст. 100 КАС України - пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку встановленим КАС України.

Суд приймає до уваги заперечення представника відповідача на позов, щодо пропущення позивачем строків для звернення до суду за захистом порушених прав.

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом 24 лютого 2010 року.

За таких підстав суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 24 лютого 2009 року, доводи позивача щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, треба зазначити, що обов'язок по здійсненню перерахунку належних до виплати позивачу грошових сум покладено на УПФ у Київському районі м. Одеси, оскільки п. 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року за № 8-2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

У зв'язку з чим суд не може виконувати обов'язки суб'єкта власних повноважень, покладених на нього законом, таким чином у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача виплатити вказане підвищення у певній сумі треба відмовити.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача перерахувати пенсію з 1 січня 2010 року з урахуванням трудового стажу, нараховувати та виплачувати йому щомісячну державну соціальну допомогу у 2010 році не підлягають задоволенню 'у зв'язку з безпідставністю. Так з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням трудового стажу та законом не передбачена виплата будь-якої соціальної допомоги на майбутнє, крім того Кабінет Міністрів України в 2010 році не визначив порядку виплати підвищення до пенсії дітям війни, з цього приводу відсутні рішення Конституційного Суду України щодо зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

При викладених обставинах суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, визнати дії Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси неправомірними, зобов'язати відповідача поновити порушене право позивача та зобов'язати УПФ України в Київському районі м. Одеси здійснити нарахування, перерахування підвищення невиплаченої державної соціальної допомоги у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 травня 2004 року за період з 24 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Керуючись ст.ст. 6-14, 17, 19, 99,100, 122, 159-163, 167, 185, 186, 254, 256 КАС України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 травня 2004 року, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року, ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти і державні соціальні гарантії», п. 6 ст. З ЦК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси про визнання відмови в нарахуванні та виплаті щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» безпідставною та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати відмову Управління пенсійного фонду у Київському районі м. Одеси щодо проведення нарахування, перерахунку та виплати ОСОБА_1 підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком за період з 24 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірною.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату підвищення до пенсії, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» за період з 24 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року.

В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а також подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів після подання заяви рро апеляційне оскарження.

Головуючий