Справа № 808/1799/17
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

05 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/1799/17

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотовой А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року (суддя Стрельнікова Н.В.) в адміністративній справі №808/1799/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» до Головного управління ДФС у Запорізькій області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.03.2017 року № та №, від 31.03.2017 року № та №.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправними та скасував прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення: № від 30 березня 2017 року в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 208551 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням у розмірі 139034 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 69517 грн.; № від 30 березня 2017 року; № від 31 березня 2017 року; № від 31 березня 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить оскаржене рішення скасувати частині задоволення позовних вимог та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» до Головного управління ДФС у Запорізькій області відмовити у повному обсязі. Апелянт зазначає, що під час проведення перевірки встановлені порушення позивачем норм Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток, який підлягає сплаті до бюджету у сумі 180 000 грн.; занижено податок на додану вартість на загальну суму 142574 грн.; не забезпечено виконання щоденного друкування на РРО розрахункових операцій фіскальних звітних чеків при здійсненні розрахункових операцій; несвоєчасно оприбутковано готівку в книзі обліку розрахункових операцій у сумі 20332,36 грн.; занижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5289,28 грн.; не нараховано та не перераховано податок з доходів фізичних осіб при виплаті доходу працівнику підприємства у вигляді додаткового блага, що призвело до заниження військового збору у розмірі 298,65 грн.; не відображено підприємством у податковому розрахунку за формою 1-ДФ сум доходу виплаченого самозайнятій особі за ознакою « 157», а також не відображено нарахований та виплачений дохід Кожан О.В., який він отримав у вигляді додаткового блага; порушено положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»; порушено термін подання звіту «Про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за липень 2014 р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року в адміністративній справі №808/1799/17 - без змін. Позивач вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

У судовому засідання представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» зареєстровано як юридичну особу 15 квітня 2002 року. Місцезнаходженням підприємства є: 69084, м. Запоріжжя, вул. Магістральна, 100. В період з 23.01.2017 року по 17.02.2017 року ГУ ДФС у Запорізькій області на підставі направлення від 20.01.2017 року №48, від 24.01.2017 року №55, 56, 57, 58, 59, 60, наказу від 12.01.2017 року №31, згідно пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.77.1, п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України було проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Айс Запоріжжя» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 30.09.2016 року, результати якої викладені в Акті перевірки №111/08-01-14-09/31975910 від 13.03.2017. На підставі Акту перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято наступні податкові повідомлення- рішення: № від 30.03.2017 року (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем на податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 213 863,00 грн., № від 30.03.2017 року (форма «С»), яким застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 101 661,80 грн., № від 31.03.2017 року (форма «Д»), яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору та пені в сумі 509,13 грн., № від 31.03.2017 року (форма «Д») яким, визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 8890,69 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом про їх скасування.

Щодо податкового повідомлення - рішення № від 30.03.2017 року (форма «Р»), яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання за платежем на податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 213 863,00 грн., у тому числі за податковим зобов'язанням 142 574 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 71287 грн. судом першої інстанції встановлено, що податкове зобов'язання визначене вказаним податковим повідомленням-рішенням складається із сум донарахованого податку за господарськими операціями позивача: з ПП «ПАРА» у сумі 181 426,50 грн. (120 951 грн. сума донарахованого податку та 60 475,50 грн. сума фінансових санкцій); з ТОВ «Фірма ЕЙС ЛТД»» у сумі 3709,50 грн. (2473 грн. сума донарахованого податку та 1236,50 грн. сума фінансових санкцій); з ТОВ «Компанія КЕБЛЗ-Юкрейн» у сумі 27124,50 грн. (18083 грн. сума донарахованого податку та 9041,50 грн. сума фінансових санкцій); з ТОВ «ВТФ «Авіас» у сумі 1600,50 грн. (1067 грн. сума донарахованого податку та 533,50 грн. сума фінансових санкцій).

В акті перевірки фахівцями контролюючого органу вказано на неможливість підтвердження господарських операцій між ТОВ «Айс Запоріжжя» та постачальниками ПП «ПАРА» та ТОВ «Компанія КЕБЛЗ-Юкрейн», виходячи з аналізу бази даних «Співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України».

Суд першої інстанції дослідив документи, надані позивачем на підтвердження реального виконання умов договорів, відповідно до яких між ПП «ПАРА» (виконавець) та ТОВ «АЙС Запоріжжя» (замовник) укладено договір від 12.03.2015 №44/15 на виконання роботи з виготовлення та встановлення торгівельного павільйону в кількості 1 шт. Сторонами договору складено акти здачі-приймання робіт, а також зареєстровані податкові накладні на загальну суму 725700 грн., у т.ч. ПДВ 129950 грн. Оплата здійснювалась у безготівковій формі відповідно до виписок банку.

В ході перевірки становлено, що ПП «ПАРА» для виготовлення та встановлення павільйонів (кіосків) залучило субпідрядників, а саме: ТОВ «Будівела» та ПП «СТРОЙ-ПАК». Скаржник стверджує, що в результаті перевірки факту надання послуг ПП «ПАРА» з виготовлення та встановлення кіосків, придбавих у ПП «СТРОЙ-ПАК» та ТОВ «Будівела» на адресу ТОВ «Айс-Запоріжжя» не встановлено.

Як пояснили представники позивача у судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, кіоск замовлявся з метою реалізації ТОВ «Айс-Запоріжжя» морозива. Обставина наявності цього кіоску підтверджується наданими документами. Натомість, висновки відповідача, які викладені в Акті перевірки, грунтуються на припущеннях, без надання доказів здійснення позивачем і його контрагентами господарської діяльності поза межами правового поля.

Щодо господарських взаємовідносин з ТОВ «Компанія «КЕБЛЗ ЮКРЕЙН».

Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ «АЙС Запоріжжя» (відправник) та ТОВ «Компанія «КЕБЛЗ ЮКРЕЙН» (перевізник) укладено договір перевезення вантажу від 22.07.2015 року №167/15. За умовами якого перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому відправником вантаж (згідно із товарно-транспортною накладною) з місця відправлення до пункту призначення. Послуги з перевезення та експедирування вважаються виконаними з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт. На виконання умов договору сторонами складено акти здачі - приймання робіт, зареєстровані податкові накладні, також складено товарно-транспортні накладні, оплата здійснювалась в безготівковій формі відповідно до виписок банку. Наявні у справі належні та допустимі докази, які досліджені судом першої інстанції, підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та ПП «ПАРА» та ТОВ Компанія «КЕБЛЗ-ЮКРЕЙН».

Доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, грунтуються на висновках Акту перевірки. За наявною податковою інформацією на ТОВ «Компанія «КЕБЛЗ-Юкрейн» кількість працюючих складала одну особу. Аналізом Податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2015-2016 роки не підтверджено факт нарахування та виплати доходу іншим фізичним особам, у тому числі водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних, наданих до перевірки; згідно аналізу баз даних ЄРПН в розрізі номенклатури товару/послуг встановлено, що у періоді липень 2015 р. - вересень 2016 р., податковий кредит, задекларований підприємством ТОВ «Компанія «КЕБЛЗ-Юкрейн» не містить номенклатуру товару/послуг за рахунок яких сформовано податковий кредит та які реалізовано на адресу ТОВ «Айс Запоріжжя» у перевіряємому періоді. Згідно наявних інформаційних ресурсів встановлено, що підприємство не має власних транспортних засобів для забезпечення надання послуг вантажоперевезення.

Суд першої інстанції надав оцінку наведеним висновкам Акту перевірки і зазначив в оскарженому рішенні, що відповідно до частини 4 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору. Надані позивачем в якості доказів документи підтверджують реальне виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Також судом першої інстанції надано обгрунтування відхилення доводів контролюючого органу - відповідача у справі, які полягають у тому, що відсутність у підприємств-контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не свідчить про неможливість виконання умов договорів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що господарські операції між позивачем та його контрагентами - ПП «ПАРА» та ТОВ Компанія «КЕБЛЗ-ЮКРЕЙН» мали реальний характер, в судовому порядку не визнані недійсними, діяльність позивача була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарських операцій не мали, що зумовлює хибність висновків податкового органу про вчинення платником податків порушень податкового законодавства щодо неправомірності формування податкового кредиту з податку на додану вартість по взаєморозрахунках з вказаним контрагентом за період, що перевірявся, а відтак, вони не можуть бути поставлені в основу спірного податкового повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року.

Податковим повідомленням - рішенням № від 30.03.2017 року застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 101661,80 грн.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Судом першої інстанції встановлено, що касир під кінець робочого дня 13 липня 2015 року не змогла роздрукувати Z -звіт у зв'язку із відключенням електроенергії в результаті аварії обладнання приблизно о 18 годині 30 хвилин, про що складено відповідний Акт. Аварію ліквідовано на ранок наступного робочого дня (14 липня 2015 року). Копія Акту та службової записки додані до матеріалів справи. Водночас, підприємством оприбутковано фактичне надходження готівки за вищезазначений день, а саме службова видача готівки з РРО була проведена на підставі службового чека 13.07.2015 р в 18:03 за номером документа 000035555 і в повному обсязі була внесена до каси підприємства касовим ордером 160 від 13.07.2015 р. в сумі 20332,36 грн. На підтвердження факту оприбуткування грошових коштів за 13 липня 2015 року позивач надав копію прибуткового касового ордеру №160 від 13 липня 2015 року на суму 20332,36 грн., який підписаний головним бухгалтером та керівником підприємства, що передбачено нормами «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факту не оприбуткування готівки у касі за місцем проведення розрахунків, а тому податкове повідомлення-рішення № від 30.03.2017 року, яким застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 101661,80 грн. є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Крім того, податковими повідомленнями-рішеннями № від 31.03.2017 року (форма «Д»), визначено суму грошового зобов'язання з військового збору та пені в сумі 509,13 грн. та № від 31.03.2017 р. (форма «Д») визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у т.ч. з податку на доходи фізичних осіб, пені в сумі 8 890,69 грн.

В Акті перевірки вказано, що при перевірці правильності визначення сукупного місячного доходу, який підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, включення до сукупного оподатковуваного доходу сум натуральних виплат, виплат у іноземній валюті, премій, матеріальної допомоги, додаткових виплат у вигляді матеріальних та соціальних благ, в тому числі у вигляді страхування та придбання акцій за рахунок товариства та інших корпоративних прав, які були набуті на їхні приватизаційні, або компенсаційні сертифікати, встановлено порушення пп.168.1.1.п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, а саме не виконано функцій податкового агента при виплаті оподаткованого доходу у вигляді додаткового блага. Згідно з Актом перевірки додаткові блага це роумінг телефонного зв'язку Київстар за телефоном . Як вбачається з матеріалів справи, для виробничих потреб, спрямованих на обслуговування та управління підприємством співробітникам підприємства з оператором мобільного зв'язку ПрАТ «Київстар» було укладено договір №834890 від 03.10.2003 року про надання послуг.

Суд першої інстанції вказав на відсутність доказів того,, що телефонний номер належить особисто керівнику підприємства Кожану О.В., як це зазначено в Акті перевірки, в якому зроблено висновок про отримання особисто Кожаном О.В. додаткового блага в результаті перерахування коштів підприємством за надані послуги міжнародного роумінгу.

Відповідно до п.п.14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Разом з тим, вартість послуг мобільного зв'язку може бути включена до складу валових витрат тільки за наявності відповідних документів, які дозволять підтвердити зв'язок цих витрат з господарською діяльністю суб'єкта підприємництва.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкові повідомлення - рішення № від 31.03.2017 та № від 31.03.2017 прийняті відповідачем без врахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення відсутні.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року в адміністративній справі №808/1799/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 05 грудня 2018 року і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 17 грудня 2018 року.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Суховаров