Справа № 810/3364/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3364/18 Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Баришівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати дії Баришівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Київської області щодо протизаконного застосування у грудні 2017 року при переведенні ОСОБА_2 з пенсії за вислуги років, призначеної у 2003 році, на пенсію за віком відповідно до розділу ІІІ Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,00 % неправомірними;

- зобов'язати Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області провести обчислення пенсії ОСОБА_2 за віком у відповідності до ч. 1 ст. 27, ч.ч. 1,2 ст. 40 та п. 4-4 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із заробітку з 01.07.2000 по 30.11.2017 із застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014 - 2016 роки (3764, 40 грн.) та показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % нарахування та виплату її (пенсії за віком) у відповідному розмірі з дня звернення за призначенням пенсії за віком замість пенсії за вислугу років 04.12.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулась із апеляційною скаргою, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Баришівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та з 12.09.2003 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

У зв`язку із досягненням позивачем пенсійного віку, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», 04.12.2017 вона звернулась із заявою до відповідача про переведення її з одного виду пенсії на інший (а.с. 47).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме повідомлення від 21.05.2018 № 3213/02 Баришівским об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області було переведено ОСОБА_2 із пенсії за вислугу років на пенсію за віком (а.с. 40).

Пенсію за віком обчислено із заробітної плати, визначеної за 60 календарних місяців роботи за період з 01.07.1995 по 30.06.2000 та за періоди роботи після 01.07.2000 по 30.11.2011, з урахуванням страхового стажу 42 роки 4 місяці 2 дні. При цьому, фахівцями Пенсійного органу було застосовано показник величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

В подальшому, вважаючи застосування показника величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, ОСОБА_2 звернулась до Пенсійного органу із заявою, у якій вона просила провести обчислення розміру пенсії, виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35%.

За результатами розгляду заяви, листом від 13.03.2018 №1890/01-03 Баришівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області повідомило позивача про відсутність підстав для зміни розміру пенсії за віком. При цьому, позивачу роз'яснено, що відповідно до пункту 4.3 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1%.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень, а тому в даному випадку відсутні підстави для зобов'язання його здійснити обчислення розміру пенсії, виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1, 35 %, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, по суті є призначенням пенсії вперше, а тому відповідач повинен був керуватися приписами п.4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та застосувати величину оцінки одного року страхового стажу 1,35 %.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною першою статті першої Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті другої цього ж Закону, видами державних пенсій є трудові пенсії:

1) за віком;

2) по інвалідності;

3) в разі втрати годувальника;

4) за вислугу років.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

У відповідності до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Отже, пенсія за вислугу років є одним із видів державної трудової пенсії, яка покликана для соціального захисту та гарантій соціального забезпечення громадян, які у силу особливостей та характеру виконуваних робіт, потребують їх до настання загального пенсійного віку.

Судом першої інстанції було встановлено та не заперечується учасниками справи, що 12.09.2003 позивачу було призначено пенсію за вислугу років, яку вона отримувала до 01.01.2018, тобто до виникнення права на отримання пенсії за віком.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.03.2003 № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком закріплені статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п'яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс):( 100 % х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1 %.

Таким чином, пенсія за віком є пенсійною виплатою, яку отримує особа за умови досягнення певного встановленого віку та наявності передбаченого страхового стажу, що розраховується відповідно до встановленої законодавством формули.

При цьому, з`ясовуючи належність застосування величини оцінки одного року страхового стажу пенсії позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Аналіз вищезазначених норм Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» свідчить про те, що у разі перерахунку призначених пенсій застосовується величина оцінки одного року страхового стажу - 1%, а у разі призначення пенсії, застосовується величина 1,35%. При цьому, Прикінцеві положення не містять приписів та вимог до застосування величини оцінки одного року страхового стажу у разі переведення з одного виду пенсії на інший, що є окремим самостійним механізмом, передбаченим чинним пенсійним законодавством.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що у момент припинення пенсії позивача за вислугу років та початок пенсії за віком, відбулось саме переведення з одного виду пенсії на інший, адже як було зазначено раніше, ОСОБА_2 вже була призначена пенсія за вислугу років у 2003 році, яка, враховуючи особливості її правової природи є «підґрунтям» пенсії за віком. Тобто, беручи до уваги те, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком, пенсія за віком є своєрідним продовженням пенсії за вислугу років з моменту досягнення особою передбаченого законодавством пенсійного віку.

Вказана обставина свідчить про безумовність переведення позивача з одного виду пенсії на інший.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Так, переведення з одного виду пенсії на інший є дією Пенсійного органу щодо застрахованої особи, яка перебуває на його обліку та звернулась із відповідною заявою. Процедура переведення здійснюється на підставі наявних у пенсійній справі документів та інших документів, які стосуються та можуть вплинути на змінену пенсію.

З матеріалів справи, а саме розрахунків пенсії позивача, вбачається, що на момент переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, оцінка одного року страхового стажу його пенсії становила 1%, а тому саме такий показник має бути застосовано при розрахунку пенсії за віком позивача при переведенні з одного виду пенсії на інший.

Аналогічна правова позиція дублюється у статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої розрахунок формули коефіцієнту страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, містить оцінку одного року страхового стажу, яка дорівнює - 1 %.

Отже, відповідач при переведенні позивача з одного виду пенсії на інший не мав законних підстав для застосування оцінки одного року страхового стажу 1,35 %.

При цьому, колегія суддів зазначає, що основоположним при вирішенні оцінки одного року страхового стажу, яка має бути застосована до пенсії позивача, є те, що оцінка 1,35 % застосовується виключно для призначення пенсій, які призначаються з 01.10.2017 по 31.12.2017, а тому, враховуючи те, що позивача було переведено з одного виду пенсії на інший, цей показник не може бути застосовано до пенсії позивача.

Крім того, звернення ОСОБА_2 до Пенсійного органу після якого вид її пенсії змінився, було оформлено заявою саме про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, що робить безпідставними та необґрунтованими її доводи про призначення їй пенсії.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зміна виду пенсії позивача відбулась шляхом переведення з одного виду пенсій на інший, у зв`язку із чим вимоги Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування оцінки одного року страхового стажу, не поширюються на ОСОБА_2, а тому визначення оцінки одного року страхового стажу при розрахунку пенсії позивача здійснюється на підставі загальних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких встановлена формула такого розрахунку містить чітку оцінку страхового стажу-1 %, а норма, яка регулює переведення з одного виду пенсії на інший вимагає вчинення такого переведення на підставі вже існуючих та наявних відомостей.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 13.12.2018.