Справа № 140/2250/18
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2250/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача Дубової З.С., Шабельнікової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною і скасування постанови про заборону в'їзду в Україну від 10 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) звернувся в суд з позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі - Луцький прикордонний загін, відповідач) про визнання протиправним і скасування постанови про заборону в'їзду в Україну від 10 вересня 2018 року.

Ухвалою суду від 09.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 10:30 год. 29.11.2018. 29.11.2018 було оголошено перерву у розгляді справи до 12:00 год. 10.12.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою відповідача від 10.09.2018 відмовлено ОСОБА_4 в перетинанні державного кордону України на в'їзд в Україну строком на три роки. Вказане рішення винесено на підставі статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" з тієї причини, що ОСОБА_4 10.09.2018 на відстані 1000 метрів від пункту пропуску «Піща» та 2500 метрів від державного кордону України здійснив розворот та з'їзд з дороги транспортним засобом між державним кордоном України та пунктом пропуску «Піща», чим порушив Правила прикордонного режиму та порядку перетинання Державного кордону України через пункт пропуску «Піща», які встановлені абзацом 5 пункту 2 наказу начальника Луцького прикордонного загону «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень» від 27.12.2017 № 302-од.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам, які встановлені в Додатку 1 до Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05.12.2011 № 946, а саме: не вказано підстав для заборони в'їзду в Україну, визначених статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та в резолютивній частині постанови не вказано ідентифікаційних даних позивача (дати народження, статі, країни постійного проживання).

Звертає увагу на те, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення на момент прийняття оскаржуваного рішення не набрала законної сили, а тому у відповідача були відсутні підстави вважати встановленим факт порушення ОСОБА_4 порядку перетинання державного кордону України.

Вважає, що оскаржуване рішення є безпідставним та підлягає скасуванню, оскільки його прийняття відбулося за відсутності підстав, передбачених чинним законодавством України, на підставі та у спосіб, що не відповідають положенням Конституції та законам України і без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З наведених підстав представник позивача вважає, що рішення має бути скасованим та просила позов задовольнити.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 32-36) позовні вимоги заперечив та зазначив, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень, встановлених законодавством, а вказані у позовній заяві обставини не можуть бути підставою для скасування такої постанови.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги заперечили з підстав, наведених у відзиві на позов та просили відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є громадянином Республіки Білорусь, про що свідчить копія паспорта (а.с.43).

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з пояснення начальника МПЗ «Луцьк» капітана Романова О.В., в період з 09.00 год. 10.09.2018 до 09.00 год. 11.09.2018 він виконував наказ щодо охорони державного кордону в прикордонному наряді «Прикордонний патруль». Близько 18:35 год. 10.09.2018 на в'їзд в Україну прибув транспортний засіб марки Ауді 5656 Км-1 під керуванням громадянина Республіки Білорусії ОСОБА_4 В ході візуального огляду багажного відділення автомобіля було помічено ємкості із невідомою речовиною. Відповідно до етикетки це були гербіциди «Спрут Екстра». З метою недопущення переміщення цієї речовини поза пунктом пропуску, він про вказану обставину доповів начальнику відділу прикордонної служби «Піща» майору Захарчуку С. М. близько 18:40 год. 10.09.2018 (а.с. 57).

Також з рапорту начальника відділу прикордонної служби «Піща» майора Захарчука С.М., адресованого начальну Луцького прикордонного загону полковнику Скарвінко М., вбачається, що під час огляду місцевості прикордонним нарядом Група реагування в ході здійснення пошуку транспортного засобу Білоруської реєстрації 5656 КМ-1 під керуванням громадянина ОСОБА_4, який прослідував на в'їзд в Україну з 15 пластиковими 10-ти літровими каністрами гербіциду «Спрут Екстра» та зник між пунктом пропуску та Держаним кордоном України, виявлено в районі прикордонного знаку № 0174 на відстані 2500 метрів від державного кордону, 1500 метрів до населеного пункту Піща та в 1000 метрах від асфальтної дороги, яка пролягає між ПП «Піща» та державним кордоном України 15 пластикових 10-ти літрових каністр з гербіцидами «Спрут Екстра», російського виробництва. Та в 700 метрах від пункту пропуску «Піща» виявлено сліди з'їзду транспортного засобу з асфальтної дороги на лісову, які ведуть до місця виявлення товару. Інших слідів протиправно діяльності на державному кордоні не виявлено (а.с. 45).

10.09.2018 відносно громадянина Республіки Білорусії ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПнРУ № 402248, за результатами розгляду якого 10.09.2018 за № 402248 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення штрафув розмірі 170,00 грн. При цьому, Відділом прикордонної служби «Піща» Луцького прикордонного загону встановлено, що на території Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області на відстані 1000 метрів від пункту пропуску «Піща» та 2500 метрів від державного кордону України 10.09.2018 о 18:40 год. громадянин Республіки Білорусії ОСОБА_4 здійснив розворот та з'їзд з дороги транспортним засобом між державним кордоном України та пунктом пропуску «Піща», чим порушив Правила прикордонного режиму та порядку перетинання державного кордону України через пункт пропуску «Піща», які встановлені абзацом 5 пункту 2 наказу начальника Луцького прикордонного загону «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень» від 27.12.2017 № 302-од, чим своїми діями допустив правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 202 КУпАП (а.с. 41-42).

10.09.2018 старшим прикордонних нарядів в пункті пропуску «Піща» старшим прапорщиком Котюк В. складено довідку стосовно громадянина Республіки Білорусії ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо якого наявні підстави для прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну, в якій зазначено обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в'їзду - іноземець порушив правила перетинання державного кордону України у пункті пропуску через державний кордон «Піща». Термін заборони в'їзду становить 3 роки (а.с. 16).

Того ж дня старший зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби «Піща» старший прапорщик Брега С.Л., керуючись статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», прийняв постанову про заборону в'їзду в Україну громадянину Республіки Білорусії ОСОБА_4 строком на три роки (а.с. 48).

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, оскаржив її в судовому порядку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 №1710-VI (далі - Закон №1710-VI).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Частинами першою, третьою статті 6 вказаного Закону визначено, що перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Статтею 9 Закону №1710-VI закріплено, що прикордонний контроль іноземців та осіб без громадянства під час в'їзду в Україну здійснюється за процедурами контролю першої лінії, а у передбачених цим Законом випадках - також за процедурою контролю другої лінії.

Процедура здійснення контролю першої лінії передбачає проведення перевірки: паспортного документа з метою встановлення його дійсності, наявності відповідно до вимог законодавства посвідки на постійне проживання чи візи; наявності чи відсутності у базах даних Державної прикордонної служби України інформації про заборону в'їзду в Україну та про доручення правоохоронних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон; відміток про перетинання державного кордону в паспортному документі іноземця або особи без громадянства для перевірки виконання іноземцем або особою без громадянства вимог щодо строку перебування на території України.

Процедура здійснення контролю другої лінії проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, якщо в уповноваженої службової особи Державної прикордонної служби України виникли сумніви щодо виконання іноземцем або особою без громадянства умов в'їзду в Україну, та передбачає: встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди; з'ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України.

Умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в'їзду в Україну визначені у статті 8 Закону №1710-VI. Так уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови: 1) наявності в нього дійсного паспортного документа; 2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну; 3) наявності в нього в'їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; 4) підтвердження мети запланованого перебування; 5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в'їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 13 Закону № 3773-VI передбачено підстави для заборони в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону № 3773-VI в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в'їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в'їзду-виїзду.

Частинами другою, третьою статті 13 Закону № 3773-VI визначено, що за наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в'їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в'їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в'їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в'їзду в Україну.

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 05 грудня 2011 року №946 (далі - Інструкція №946) рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в'їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі, зокрема, якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції №946 рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на строк 3 роки.

Порядок прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну у разі виявлення підстав для прийняття такого рішення прикордонним нарядом у пункті пропуску визначений у розділі ІІІ Інструкції.

При цьому, відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Інструкції № 946, у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка, зміст якої має відповідати вимогам пункту 3.2 зазначеної Інструкції.

На підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується та підписується постанова в двох примірниках про заборону в'їзду в Україну (далі - постанова).

Пунктами 3.4.-3.8 Інструкції №946 визначено порядок перевірки обставин, викладених у постанові, складеній старшим прикордонних нарядів, та наявності підстав для застосування до іноземця, що порушив правила перетинання державного кордону України, санкції у виді заборони в'їзду в Україну.

Після отримання в установленому порядку від начальника зміни інформації про прийняте уповноваженою посадовою особою рішення старший зміни: оголошує рішення органу охорони державного кордону, мовою якою володіє іноземець; проставляє у паспортному документі іноземця відмітку „Заборонено в'їзд в Україну терміном на ..., засвідчує її підписом та печаткою; записує рішення про заборону в'їзду в Україну до журналу обліку іноземців, яким заборонено в'їзд в Україну (пункт 3.9 Інструкції №946).

Таким чином, завершальним етапом прийняття органом охорони державного кордону рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю є проставлення в паспортному документі іноземця відповідної відмітки.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 946 рішення про заборону в'їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» на строк 3 роки.

Абзацом 5 пункту 2 Наказу начальника Луцького прикордонного загону від 27.12.2017 № 302-од «Про запровадження додаткових режимних обмежень» визначено, що на територіях прикордонних районів Любешівського, Ратнівського, Шацького, Любомльського Волинської області у визначених контрольованих прикордонних районах заборонено: рух (з'їзд) транспортних засобів в об'їзд (з) автомобільних доріг, посадку та висадку осіб, залишення транспортних засобів, будь-яких товарів та предметів, розвантаження чи завантаження майна, здійснення розворотів транспортних засобів без фактичного перетину кордону між лініями державного кордону та пунктами пропуску.

Аналізуючи вищевказані нормативні документи, суд зазначає, що ними чітко визначені підстави та порядок дій уповноваженого органу щодо прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови позивачу у в'їзді в Україну стало те, що останній порушив у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону.

Порушення позивачем правил перетинання державного кордону України полягало в тому, що о 18:40 год. 10.09.2018 на відстані 1000 метрів від пункту пропуску «Піща» та 2500 метрів від державного кордону України громадянин Республіки Білорусії ОСОБА_4 здійснив розворот та з'їзд з дороги транспортним засобом між Державним кордоном України та пунктом пропуску «Піща», що є порушенням Правил прикордонного режиму та порядку перетинання державного кордону України через пункт пропуску «Піща», які встановлені абзацом 5 пункту 2 наказу начальника Луцького прикордонного загону «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень» від 27.12.2017 № 302-од.

10.09.2018 заступником начальника відділу прикордонної служби «Піща» майором Троц Р.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПнРУ № 402248 за статтею 202 КУпАП «Порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в'їзду - виїзду».

За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Відділу прикордонної служби «Піща» Луцького прикордонного загону ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 202 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Вказана постанова вручена позивачу 10.09.2018 та ним не оскаржувалась.

Обставини вчинення вказаного порушення, крім зазначених документів, підтверджуються рапортами Начальника відділу прикордонної служби «Піща» Захарука С.М. із долученими до нього фото таблицями виявлених каністр із гербіцидами та першого заступника начальника відділу прикордонної служби Троца Р. про фіксування прикордонним патрулем факту розвороту та з'їзду з дороги між державним кордоном України та пунктом пропуску транспортного засобу під керуванням позивача10.09.2018.

Підставою для проведення таких дій стало те, що із доповіді старшого прикордонного наряду позивач прослідував в пункт пропуску на в'їзд в Україну із даним товаром, а в пункті пропуску під час огляду його виявлено не було.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що громадянин Республіки Білорусії ОСОБА_4 порушив встановлені законодавством України правила перетинання державного кордону України, що і стало підставою для прийняття постанови про заборону йому в'їзду в Україну.

Прийняттю постанови від 10.09.2018 про заборону ОСОБА_4 в'їзду в Україну строком на три роки передувало складення довідки стосовно особи, щодо якої наявні підстави для прийняття рішення про заборону в'їзду в Україну (а.с.16). У довідці зазначені відомості, визначені пунктом 3.1 розділу ІІІ Інструкції № 946 та долучено копію протоколу про вчинення особою адміністративних правопорушень, відповідальність за яке передбачена статтею 202 КУпАП, копію сторінок паспортного документа.

Також в матеріалах справи наявні відповідні рапорти працівників прикордонної служби.

Тобто, відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення повністю дотримано порядок винесення постанови про заборону в'їзду в України, визначений Інструкцією № 946.

Суд не погоджується із доводами представника позивача про те, що винесена відповідачем постанова від 10.09.2018 про заборону в'їзду позивачу не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, з тим, що до довідки, яка передувала винесенню постанови про заборону в'їзду позивачу не було долучено всіх документів, а саме: постанов про вчинення адміністративного правопорушення як це визначено розділом 3 Інструкції. Суд зазначає, що вказана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Водночас, із дослідженої в судовому засіданні Справи № 54 про адміністративне правопорушення відносно позивача за статтею 202 КУпАП України вбачається, що в ньому наявна в тому числі і постанова про накладення адміністративного стягнення.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що відсутність у довідці посилань на відповідний документ не є підставою для визнання документа таким, що не відповідає нормі закону.

Наявність постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 ніким не оспорюється.

Не можуть бути взяті до уваги судом і твердження представника позивача про те, що винесена постанова від 10.09.2018 не відповідає вимогам, встановленим в Додатку 1 до Інструкції № 946, а саме: що у ній не зазначено підстави для заборони в'їзду в Україну, визначених статтею 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та в резолютивній частині не зазначено ні дати народження, ні статі, ні країни постійного проживання позивача, враховуючи наступне.

Як вбачається із оскаржуваної постанови в ній зазначено суть правопорушення та статтю Закону, на підставі якої прийнято рішення про заборону в'їзду в Україну. Із змісту вказаної постанови чітко зрозуміло, за що саме застосовано такий захід відносно ОСОБА_4

Наявні у даному рішенні і інші реквізити, визначені Інструкцією № 946, що дають змогу повністю ідентифікувати особу, відносно якої вона застосована.

На думку суду, не є обґрунтованими посилання представника позивача на те, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення є лише довідка, без врахування постанови про накладення адміністративного стягнення, яка не набрала законної сили та є єдиним доказом вини особи у вчиненні порушення, зважаючи на таке.

Пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України «Про прикордонний контроль» визначено, що режим у пунктах пропуску через державний кордон - порядок перебування і пересування всіх осіб і транспортних засобів у межах території прикордонних залізничних і автомобільних станцій, морських і річкових портів, аеропортів і аеродромів, відкритих для міжнародного сполучення, а також здійснення іншої діяльності, пов'язаної з пропуском через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів, який встановлюється наказом начальника органу охорони державного кордону, погодженим з органом доходів і зборів та керівником підприємства, на території якого розміщено пункт пропуску через державний кордон.

Як вже зазначалося, вищевказаним Законом визначено правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України.

Зокрема, органам прикордонної служби надано право у випадках, встановлених Законом, приймати рішення про заборону в'їзду в Україну іноземним громадянам у випадках встановлених Законом.

Однією із цих підстав є порушення такою особою у пункті пропуску через державний кордон України правил перетинання державного кордону України, визначених абзацом 6 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Інструкцією № 946 передбачено алгоритм дій прикордонної служби при наявності підстав для винесення постанови про заборону в'їзду.

Вказаними нормативними актами винесення постанови про заборону в'їзду в Україну не пов'язане із набранням постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили, визначеної нормами КУпАП України.

Більше того, Інструкцією № 946 чітко передбачено, що така постанова, за наявності підстав, виноситься уповноваженою особою протягом 3 годин із моменту встановлення обставин для її винесення. Абзацом 11 пункту 3.2 Інструкції № 946 визначено, що до довідки копії постанов про накладення адміністративного стягнення додаються при наявності.

Суд, враховуючи вищезазначене, вважає, що для винесення постанови про заборону в'їзду в Україну на підставі абзацу 6 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» наявність постанови про накладення адміністративного стягнення та набрання нею законної сили визначального значення не мають. Достатньою підставою є встановлення факту порушення особою, відносно якої вона виноситься, прикордонного режиму, яке може бути зафіксовано і іншими документами.

В даному випадку це протокол про вчинення адміністративного правопорушення, рапорти, документи фотофіксації, в яких зафіксовано факт порушення.

Крім того, суду зазначає, що враховуючи специфіку здійснення прикордонного контролю, обмеження його в часі при необхідності пов'язувати винесення постанови про заборону в'їзду із набранням законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення, фактично позбавляє орган прикордонного контролю виконувати свої функції, в тому числі і по забороні в'їзду на територію України громадян у випадках, встановлених Законом.

ОСОБА_4 постанову про накладення стягнення не оскаржував, на даний час вона є чинною. У разі скасування постанови це може бути підставою для скасування в подальшому постанови про заборону в'їзду в Україну.

Проаналізувавши вищенаведене суд зазначає, що оскільки позивач порушив у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення пов'язаного із порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в'їзду - виїзду, відповідачем було правомірно винесено постанову про заборону в'їзду позивачу на територію України терміном на три роки.

В ході розгляду справи, протилежного судом не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення, вказані принципи були дотримані.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд прийшов висновку, що оскаржувана постанова від 10.09.2018 прийнята відповідачем з дотриманням вимог чинного законодавства України та в межах наданих йому повноважень, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправною і скасування постанови про заборону в'їзду в Україну від 10 вересня 2018 року відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року.