Справа № 815/1026/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/1026/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідача - комунальне підприємство «Одестранспарксервіс», ФОП ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської міської ради, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 21 (Київський район) Додатку № 2 до рішення відповідача №5286-VІ від 27.08.2014 року «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси», щодо включення автомобільної стоянки, розташованої у АДРЕСА_1 до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів міста Одеси.

Ухвалою суду від 07.05.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

29.05.2018 року у підготовчому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України (т.1 а.с. 99-102).

В обґрунтування зазначеного клопотання представник Одеської міської ради зазначила, що позивач, звернувшись до суду із даним адміністративним позовом, не зазначив у позовній заяві про порушення його прав та інтересів з боку відповідача у сфері публічно-правових відносин, а посилається лише на порушення оскаржуваним рішенням його речових прав (власності та користування) щодо спірної земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та майна, що на ній знаходиться.

Представник відповідача також посилалась на відсутність владних та управлінських відносин між сторонами у справі, а тому вказаний спір за своїм характером не є публічно-правовим і виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На думку Одеської міської ради, захист порушеного права позивача може бути здійснено лише із застосуванням цивільно-правових засобів, а справа, враховуючи суб'єктний склад її учасників, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Представник позивача в підготовчому засіданні проти задоволення клопотання Одеської міської ради заперечував, з підстав, викладених у письмових запереченнях (т.1 а.с. 144-145) та зазначив, що вимоги про захист права власності на нерухоме майно, яке знаходиться на автостоянці за адресою: АДРЕСА_1 обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» планує вирішувати в іншому позові відповідно до правил підсудності. Разом з тим, оскаржуване рішення Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 року «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси», щодо включення автомобільної стоянки розташованої у АДРЕСА_1) до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів м. Одеси порушує законні права та інтереси членів автостоянки, оскільки після його прийняття та початку виконання, члени автостоянки позбавлені права розміщувати свої транспортні засоби на її території.

З метою надання сторонам часу на обґрунтування своїх правових позицій, надання до суду відповідних доказів, залучення третіх осіб, а також витребування додаткових доказів судом, підготовче засідання у справі було відкладено.

В підготовчому засіданні 03.10.2018 року представник Одеської міської ради своє клопотання підтримала та просила суд його задовольнити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідача - ФОП ОСОБА_2, у підготовчому судовому засіданні погодився з правовою позицією представника Одеської міської ради та просив задовольнити клопотання про закриття провадження в адміністративній справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - комунальне підприємство «Одестранспарксервіс» - до суду свого представника не направила, про дату, час та місце підготовчого судового засідання третю особу було повідомлено судом належним чином.

На думку позивача, висловлену у підготовчому засіданні 03.10.2018 року в обґрунтування заперечень проти клопотання Одеської міської ради, даний спір має виключно публічно-правовий характер та за характером підпадає під дію статті 19 КАС України, оскільки відповідач приймав спірне рішення, як суб'єкт владних повноважень, а відтак спір про право відсутній.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року провадження у справі №815/1026/18 за позовом обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідача - комунальне підприємство «Одестранспарксервіс», ФОП ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення в частині - закрито на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України. Роз'яснено позивачу, що даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Повернуто з Державного бюджету України на користь обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762 грн. (тисяча сімсот шістдесят дві гривні) 00 коп. згідно платіжного доручення №2 від 26.02.2018 року.

На вказану ухвалу суду обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при постановленні ухвали були порушені норми процесуального права.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» про визнання протиправним та скасування пункту 21 (Київський район) Додатку № 2 до рішення Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 року «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси», щодо включення автомобільної стоянки, розташованої у АДРЕСА_1 є вимогами, підґрунтям яких є захист права користування зазначеною земельною ділянкою та захист речових прав на майно, що розташовано на земельній ділянці, рішення щодо якої були прийнято відповідачем. Тому, на думку суду першої інстанції, даний спір не є публічно-правовим, оскільки не пов'язаний із захистом прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин. При цьому, як зазначає суд першої інстанції, за суб'єктним складом сторін спір підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси №452 від 23.04.1986 року «Про організацію тимчасової стоянки по АДРЕСА_1 було створено тимчасову самоохороняєму автостоянку на 100 машиномісць, відкритого зберігання автотранспорту індивідуальних власників на строк до початку будівництва магістральної дороги (т.1 а.с. 73, 292-294).

Пунктом 4 зазначеного рішення встановлено, що обладнання та експлуатація автостоянки повинно здійснюватись за рахунок коштів та трудової участі власників індивідуального транспорту, які отримали місце для зберігання на цій автостоянці.

Згідно п.5 Рішення №452 від 23.04.1986 року заповнення автостоянки має здійснюватись транспортними засобами власників, які проживають в безпосередній близькості від автостоянки.

Відповідно до листа головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 09.08.2018 року №9-15-0.62-8123/2-18 згідно наявних у нього Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державних актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року не зареєстровано державний акт та договір оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.244-245).

27.08.2014 року Одеською міською радою було прийнято рішення №5286-VІ «Про затвердження переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси у новій редакції» (т. 1 а.с. 19-32).

Пунктом 2 зазначеного рішення було затверджено перелік спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів на території міста Одеси (спеціально відведені стоянки) у новій редакції (Додаток №2).

З пункту 21 додатку №2 до рішення Одеської міської ради №5286-VІ вбачається, що до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів м. Одеси (спеціально відведені стоянки) було включено автомобільну стоянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Уповноваженою особою, яка здійснює організацію та експлуатацію майданчиків для платного паркування транспортних засобів та укладання договорів балансоутриманя місць пакування на території м. Одеси у відповідності до рішення Одеської міської ради №1889-VI від 19.04.2012 року визначено комунальне підприємство «Одестранспарксервіс».

На підставі вищезазначеного, 04.01.2018 року між комунальним підприємством «Одестранспарксервіс» (як уповноваженою особою) та ФОП ОСОБА_2 (як оператором) було укладено договір №06/К-КР-2018/03-01 балансоутримання місць для паркування (т.1 а.с. 132-134).

Відповідно до вимог п.1.1 зазначеного договору комунальне підприємство «Одестранспарксервіс» надало ФОП ОСОБА_2 право організувати та проводити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях паркування (спеціально відведена автостоянка) загальною площею 2516,25 м2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Як було зазначено представником позивача у підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, власники транспортних засобів, які проживали в районні розташування автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 1986 року на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси №452 від 23.04.1986 року «Про організацію тимчасової самоохороняємої стоянки по АДРЕСА_1 добровільно об'єднались для зберігання транспортних засобів без створення юридичної особи.

03.07.2015 року власниками транспортних засобів було створено та зареєстровано обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» та внесено статутний капітал у розмірі 900 000,00 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.07.2015 року було створено та зареєстровано за номером №0055525 обслуговуючий кооператив «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» (т.1 а.с.11-15). Місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи (т. 1 а.с. 81) в лютому 2018 року на території автостоянки з'явилось оголошення від ФОП ОСОБА_2, в якому зазначено про укладання ним з комунальним підприємством «Одестранспарксервіс» (як уповноваженою особою) на підставі рішення Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 року договору №06/К-КР-2018/03-01 балансоутримання місць для паркування.

Цим оголошенням власникам паркомісць та власникам тимчасових конструкцій було запропоновано укласти з ФОП ОСОБА_2 договори на надання в користування і обслуговування місць для паркування. Осіб, які не укладуть такого договору, було попереджено про обмеження доступу до автостоянки, а власників тимчасових конструкцій попереджено про необхідність їх демонтажу.

Позивач вважає, що рішення Одеської міської ради №5286-VІ від 27.08.2014 року в частині включення автомобільної стоянки, розташованої у АДРЕСА_1 до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів міста Одеси є протиправним, незаконним, оскільки вищезазначена автостоянка була повністю облаштована за рахунок приватних осіб та майно, що знаходиться на ній, є власністю засновників обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1».

З огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що посилання відповідача на факт та підстави користування кооперативом і його членами автостоянкою не є свідченням відсутності спору, що випливає з публічно-правових відносин.

Крім того, рішення суб'єктів владних повноважень можуть порушувати не тільки особисті немайнові права, а й майнові права також. Однак, факт порушення рішенням законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, в тому числі прав, які випливають з норм законодавства, що регулює право власності, не є достатньою підставою для віднесення спору до господарського або цивільного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Вказана норма, не містить виключення щодо захисту порушених рішеннями майнових прав.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі не виклав мотиви, за яких він вважає, що скасування адміністративним судом рішення відповідача не буде ефективним захистом порушених прав позивача.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зазначає, що Одеська міська рада приймала спірне рішення, як суб'єкт владних повноважень та саме на реалізацію публічно-владних управлінських функцій, вирішуючи питання використання майна (земельних ділянок) територіальної громади, с покладанням певних повноважень на підлеглу їй юридичну особу комунальної форми власності (комунальне підприємство «Одестранспарксервіс»).

Тобто, очевидною є реалізація відповідачем при прийнятті спірного рішення повноважень та функцій, закріплених в Законі України «Про місцеве самоврядування».

Колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на вимоги ч.3ст.19 КАС України, згідно з якою адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду - є необґрунтованими.

Так, позивачем не заявлено будь-яких вимог приватно-правового характеру ані окремо, ані у цій справі, тому викладена у позові вимога не може вважатися похідною.

Колегія суддів вважає, що Одеська міська рада - відповідач по справі, здійснює надані громадою та законом публічно-правові повноваження (функції), приймаючи рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

В даному випадку позивач оспорює не дії суб'єкта владних повноважень (завдання майнової шкоди, яка підлягає стягненню і таке інше), а саме управлінські рішення, які створюють між відповідачем та членами громади, спірні публічно-правові відносини, що порушують права членів обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Колегія суддів зазначає, що позивач в своєму позові не порушує питання щодо визнання за ним права користування земельною ділянкою та захист речових прав на майно, що розташовано на земельній ділянці, рішення щодо якої були прийнято відповідачем, а заявляє вимоги про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Великої палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 820/4149/17.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі не вірним.

Відповідно до вимог ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини і питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід'ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід'ємне право особи на доступ до суду.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі є необґрунтованими, тому, зазначена ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно до вимог ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 815/1026/18 за адміністративним позовом обслуговуючого кооперативу «Кооперативна автостоянка «ІНФОРМАЦІЯ_1» до Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та стороні відповідача - комунальне підприємство «Одестранспарксервіс», ФОП ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення в частині - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.