Справа № 815/1806/17
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року

Київ

справа №815/1806/17

адміністративне провадження №К/9901/549/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними матеріалами касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року (суддя Марин П.П.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року (судді Джабурія О.В., Вербицька Н.В., Крусян А.В.), у справі № 815/1806/17 за позовом ОСОБА_1 до Фонду про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправними дії Фонду щодо не затвердження змін до Загального реєстру вкладників публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (далі - Банк), які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, на підставі змін до Переліку вкладників Банку, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Уповноважена особа Фонду), до якого включено позивачку з належної їй сумою в сумі 100 510 грн 26 коп. на підставі договору банківського вкладу від 23 січня 2015 року № 530002216, зобов'язати Фонд затвердити зміни до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, на підставі змін до Переліку вкладників Банку, наданого Уповноваженою особою Фонду відносно позивачки з належної їй сумою в сумі 100 510 грн 26 коп. на підставі договору банківського вкладу від 23 січня 2015 року № 530002216.

Вимоги обґрунтувала тим, що законних підстав для відмови їй у виплаті гарантованої суми коштів за договором (вкладу) депозиту та не включення її до реєстру вкладників немає.

Суди встановили, що 20 січня 2014 року позивачка та Банк уклали договір № 530002216 про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту), за умовами якого сума вкладу складає 100 000 грн та залучається строком з моменту зарахування вкладу на рахунок по 26 квітня 2015 року включно під 17 процентів річних.

Правління Національного банку України (далі - НБУ) постановою від 26 січня 2015 року № 50 віднесло Банк до категорії проблемних строком до 180 днів.

Цією постановою вирішено з дня її прийняття до кінця строку запровадити для банку обмеження, зокрема: не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, окрім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків; відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам; зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в Банку.

26 січня 2015 року виконавча дирекція Фонду ухвалила рішення № 16, відповідно до якого з 27 січня 2015 року розпочинається процедуру виведення Банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено на 3 місяці з 27 січня по 26 квітня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 23 квітня 2015 року № 84 строк проведення тимчасової адміністрації та повноваження Уповноваженої особи продовжено до 26 травня 2015 року.

На підставі постанови Правління НБУ від 26 січня 2015 року № 50 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 26 січня 2015 року № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Банку», згідно з яким з 27 січня 2015 року запровадила тимчасову адміністрацію та призначила уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку; уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку призначено Северина Юрія Петровича.

Рішенням виконавчої Дирекції Фонду від 23 квітня 2015 року № 84 строк проведення тимчасової адміністрації продовжено до 26 травня 2015 року.

Правління НБУ постановою від 21 травня 2015 року № 330 відкликало банківську ліцензію та ліквідувала Банк.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду від 27 травня 2015 року № 105 розпочато процедуру ліквідації Банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Северина Ю.П. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію строком на 1 рік з 27 травня 2015 року по 26 травня 2016 року включно.

Цим же рішенням оголосила про продовження строків здійснення процедури ліквідації Банку на 26 травня 2018 року включно.

Листом від 08 серпня 2016 року № 5201 Уповноваженою особою Фонду позивачку повідомлено, що 29 лютого 2016 року за №1143 на адресу Фонду направлено листа «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування» з доданням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, до яких включено ОСОБА_1

Повідомленням від 19 вересня 2016 року № 02-036-38638/16 Фонд повідомив позивачці, що інформація про вклади останньої у Загальному реєстрі вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відсутня.

Позивачка, вважаючи, що її протиправно не включили до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Банку за рахунок Фонду, звернулася до суду з цим позовом.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 22 серпня 2017 року позов задовольнив.

Цей суд виходив із того, що питання гарантування виплати відшкодування за договором банківського вкладу це гарантований Законом обов'язок держави. Крім того, посилання відповідача як на підставу визнання договору нікчемним на незаконність зарахування вкладу на рахунок позивачки шляхом перерахування коштів з відкритого в Банку поточного рахунку іншої фізичної особи, є необґрунтованими, оскільки Закон № 4452-VІ або інші нормативно-правові акти не передбачають заборони вчинення таких дій.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 листопада 2017 року це рішення залишив без змін.

Фонд вважає, що покладання на Фонд обов'язку включити позивачку до Загального реєстру вкладників для відшкодування коштів за вкладом є протиправним, оскільки відповідно до унормованого порядку Фонд лише затверджує Загальний реєстр вкладників, які мають право на таке відшкодування і робить це на підставі Переліку вкладників, який складає і надає Фонду Уповноважена особа. До отримання такого Переліку Фонд немає законних і фактичних підстав для формування і схвалення Загального реєстру вкладників. Зобов'язання до вчинення цих дій є втручанням у дискреційні повноваження Фонду.

Іншим аргументом для втручання в оскаржені судові рішенні називає те, що в розумінні пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VІ позивачка не може бути визнана особою, яка набула право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, позаяк уклала правочин, умови якого передбачають платіж або передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством та внутрішніми документами банку.

Твердить, що позивачка не вносила суми вкладу за договорами, а тому немає підстав для включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

На касаційну скаргу ОСОБА_1 надіслала відзив, в якому просить відмовити у її задоволенні та залишити судові рішення без змін.

Верховний Суд переглянув рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Відповідно вимог статті 4 Закону № 4452-VІ, основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частинами перша, друга статті 26 Закону № 4452-VІ).

Згідно із статтею 27 цього Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через 7 днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом 3-х днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема, зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Пунктом 1 розділу IV цього Положення визначені повноваження Фонду щодо отриманого від уповноваженої особи Переліку, а саме Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: - не включення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку, становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; - не включення до Переліку інформації про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом (відповідно до інформації, наданої уповноваженою особою Фонду); - відсутності в Переліку більше одного запису по одному вкладнику; - наявності всіх необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника;- коректності реквізитів вкладника.

Перевірка договорів вкладників є повноваженням Уповноваженої особи Фонду.

29 лютого 2016 року Уповноважена особа на адресу Фонду направила лист № 1143 щодо змін до Переліку вкладників, який включав і позивачку.

На підставі наведеного нормативно правового регулювання та фактичних обставин, встановлених у справі, суди дійшли висновку, що Уповноважена особа включила позивачку до переліку вкладників, які мають право на гарантоване відшкодування за вкладом за рахунок Фонду. При цьому Фонд протиправно не затвердив зміни до Загального реєстру вкладників, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, до якого мав включити позивачку.

Щодо посилань Фонду про порушення публічного порядку відшкодування коштів та нікчемності вчиненого позивачкою правочину слід зазначити, що Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 04 липня 2018 року (справа № 826/1476/15) виснував, що перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання про віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону № 4452-VI.

У цьому рішенні суд зазначив також, що поняття «подрібнення вкладів», «розбивка вкладів», вжиті у судових рішеннях, не є правовими. Фактично під «подрібненням» чи «розбивкою» розуміється перерахування коштів з рахунку однієї фізичної особи на рахунок іншої.

Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Згідно з положеннями статей 37, 38 Закону № 4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторони правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК та частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписала уповноважена особа Фонду як особа, що здійснює повноваження органу управління банку.

У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а Велика Палата Верховного Суду за подібних до встановлених у справі, що розглядається, обставин зазначила, що відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) на відповідному банківському рахунку розміщено певну суму, яка обчислюється в тисячах доларів США, строком до 22 січня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулись до початку віднесення банку [у тому рішенні оцінювалися дії АТ «Дельта Банк»] до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації 02 березня 2015 року].

Отже, як зазначив цей суд, оскільки вклад розміщено на рахунку АТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації, тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону № 4452-VI. При цьому, відповідач не навів правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI

Велика Палата Верховного Суду погодилася з позицією судів попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про позивача, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в АТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду.

Ці висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, ухвалені за результатами розгляду справ, фактичні обставини яких є певним чином подібними до фактичних обставин, встановлених у справі, що розглядається, - спір у справі, що розглядається, також стосується правомірності дій уповноваженої особи Фонду, Фонду щодо відмови включити позивачку до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, тому колегія суддів у вимірі фактичних обставин цієї справи вважає рішення суду першої та апеляційної інстанцій обґрунтованими та такими, що відповідають закону.

Суд визнає, що суд першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 345, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від

22 серпня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко