Справа № 824/1047/18-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 р. м. Чернівці Справа № 824/1047/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу";

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 07 серпня 2018 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про Державну службу", зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 02 квітня 1992 року по 22 квітня 2014 року в органах державної податкової служби та здійснити виплату цієї пенсії з 07 серпня 2018 року з урахуванням виплачених сум;

- стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у відповідача як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З досягненням віку 58 років та набуття страхового стажу більш як 39 років і стажу державної служби більше як 20 років, 07 серпня 2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою № 5/634 про переведення (призначення) з отримуваної пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України " Про державну службу".

На думку позивача, відповідачем протиправно відмовлено в задоволенні заяви, обґрунтувавши таку відмову тим, що до стажу державної служби відповідачем не зараховується період безперервної роботи з 02.04.1992 року по 22.04.2014 року в органах державної податкової служби, при зарахуванні якого, стаж державної служби становив би більш як 22 роки.

Позивач вважає відмову протиправною та такою, що порушує конституційне право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

13.11.2018 року відповідачем подано відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що доводи позивача не спростовують правомірність відмови у призначенні пенсії позивачу за віком відповідно Закону України " Про державну службу".

Відповідач звертає увагу на те, що вказаним Законом поширене право на призначення пенсії державного службовця виключно на осіб, які працювали на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Підтвердженням, що посада віднесена до категорій посад державних службовців є отримання в період роботи рангу державного службовця.

На думку відповідача, працівники податкової служби жодним нормативним актом не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. В період роботи вони отримують надбавку за спеціальне звання, а не за ранг державного службовця, що підтверджується довідкою Чернівецької об'єднаної ДПІ від 07.08.2018 № 52, в якій відсутня інформація про ранг державного службовця.

Тобто, Законом звужено коло осіб, які на даний час мають право на таку пенсію, та обмежено їх виключно тими особами, які працювали на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Такі посади визначені виключно ст. 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХП від 16.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України.

Заперечуючи проти позову відповідач також наголошував, що підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії є відсутність права на даний вид пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний стаж на посадах віднесених до категорій посад державної служби, а не стаж державної служби.

Таким чином, позовні вимоги щодо призначення пенсії з 07.08.2018 року відповідно до Закону України "Про державну службу" та зарахування до стажу державної служби періоду роботи 02.04.1992р. по 22.04.2014р. в органах державної податкової служби, і здійснення виплати пенсії з урахуванням виплачених сум - є безпідставними та не відповідають вимогам чинного законодавства України.

29.10.2018 року ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження за правилами спрощеного провадження та призначено судовий розгляд на 29.11.2018 року.

21.11.2018 року через канцелярію суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

29.11.2018 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи приписи статті 194 КАС України та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановленні наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

07.08.2018р. позивач звернувся до Головного управління з заявою щодо переведення з пенсії призначеної за нормами Закону №1058, на пенсію за віком відповідно до Закону №889 від 10.12.2015.

16.10.2018 року (лист вих.№26484/02-13) Головне управління повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком за нормами Закону України "Про державну службу".

Відмова обґрунтована тим, що основним критерієм за яким слід визначати можливість зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХП, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Згідно записів трудової книжки позивач працював в Державній податковій інспекції у м. Чернівцях (на даний Чернівецька об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області) на посаді державного податкового інспектора з 02.04.1992 року по 03.01.1993 року, старшого державного податкового інспектора з 04.01.1993 року по 31.05.1993 року, головного державного податкового інспектора з 01.06.1993 року по 01.01.1995 року, на посаді заступника начальника відділу з 02.01.1995 року по 05.04.2001 рік, на посаді начальника відділу з 06.04.2001 року по 11.09.2005 року, на посаді завідувача сектору з 12.09.2005 року по 30.09.2009 року, на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора з 01.10.2009 року по 07.11.2010 року, на посаді головного державного податкового інспектора з 08.11.2010 року по 26.06.2013 рік, на посаді головного державного інспектора з 27.06.2013 року по 22.04.2014 рік.

В листі (відмові) також зазначається, що за нормами Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців, посади посадових осіб контролюючих органів не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України.

З огляду на зазначене, у відповідача відсутні законні підстави для зарахування періоду роботи в Державній податковій інспекції у м.Чернівцях (на даний час Чернівецька об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області) з 02.04.1992 року по 22.04.2014 року до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Таким чином у позивача відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Оскільки станом на 01.05.2016 року позивач не обіймав посаду державної служби, і у позивача відсутні 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Не має права на призначення пенсії за віком за нормами Закону України "Про державну службу". (а.с.9)

В ході розгляду справи судом досліджено копії трудової книжки позивача про період роботи з 02.04.1992 року по 22.04.2014 року, який відповідає наведеній вище інформації про роботу позивача в Державній податковій інспекції у м. Чернівцях (на даний час Чернівецька об'єднана ДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області), зокрема:

- в період з 02.04.1992 року по 03.01.1993 рік на посаді податкового інспектора;

- в період з 04.01.1993 року по 31.05.1993 рік на посаді старшого державного податкового інспектора;

- в період з 01.06.1993 року по 01.01.1995 рік на посаді головного державного податкового інспектора;

- 02.04.1993 року - присвоєно персональне звання інспектора податкової служби другого рангу;

- 11.07.1994 року прийняв присягу державного службовця;

- в період з 02.01.1995 року по 22.04.2014 року перебував на різних посадах податкового органу. (а.с.14-31)

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства, та робить висновки по суті спору.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

10 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про державну службу" №889-VIII, який набрав чинності 01 травня 2016 року (далі - Закон №889-VIII).

Згідно пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16 грудня 1993 року, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону №3723-XII основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

В ході розгляду справи судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11.07.1994 р. позивач прийняв присягу державного службовця (пункт 22 трудової книжки ) 27.06.2013 р. присвоєно 13 ранг державної служби (пункт 47 трудової книжки) 10.06.2002 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ рангу (пункт 31 трудової книжки) 30.06.2004 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби II рангу" (пункт 35 трудової книжки), 27.12.2013 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи II рангу" ( пункт 49 трудової книжки).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби. В обґрунтування правомірності своїх дій відповідач посилався на відсутність у позивача необхідного стажу на посадах віднесених до категорій посад державної служби наголошуючи на тому, що основним критерієм зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. У зв'язку із тим, що посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців, то такі посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" від 04 грудня 1990 року №509-XII (далі - Закон №509-XII).

Згідно частини 5 статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Частиною 7статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини 8 статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною 4 статті 15 Закону №509- XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто, даною нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень пов'язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Згідно статті 6 Закону №509- XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

03 травня 1994 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, яким визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (далі - Порядок №283).

Згідно абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 (чинного до набрання законної сили Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Щодо посилань відповідача на те, що такі посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, оскільки посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців варто зазначити наступне.

Згідно пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пункту 343.1-343.2 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року №839 (далі - Порядок №839).

Згідно пункту 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

Судом встановлено, що 11.07.1994 року позивач прийняв присягу державного службовця, 27.06.2013 року присвоєно 13 ранг державної служби, 10.06.2002 року присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ ранку", 30.06.2004 року присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби II рангу", 27.12.2013 року присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи II рангу".

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" (далі - постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 постанови №306 передбачено, що спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІ рангу" прирівнюється до 5 рангу державного службовця.

Із наведеного вбачається, що спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Дана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 22 жовтня 2013 року у справі 21-340а13, в якій колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, доводи відповідача про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання, не належать до категорій посад державної служби є безпідставними.

Крім того, варто зазначити, що згідно трудової книжки позивача 27 червня 2013 року присвоєно 13 ранг державного службовця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 02.04.1992 року 22.04.2014 року на посадах в органах державної податкової служби, що становить 22 роки 21 день, відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної податкової служби.

Пунктами 3, 4 частини другої статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій та визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

З огляду на наведене, оскільки позовна вимога про зобов'язання відповідача вчинити дії є фактично похідною від попередньої позовної вимоги, з метою належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправної бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України "Про державну службу" з 07 серпня 2018 року та зобов'язання відповідача вчинити такі дії.

Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що останнім не доведено.

Згідно частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок цих доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем в порушення вимог законодавства протиправно не включено в стаж державної служби період роботи позивача в органах державної податкової служби та не призначено їй пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір в сумі 704,80грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області - задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

3.Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити ОСОБА_1 з 07 серпня 2018 року пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу», зарахувавши до стажу державної служби період роботи з 02 квітня 1992 року по 22 квітня 2014 року в органах державної податкової служби з 07 серпня 2018 року з урахуванням виплачених сум.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код РНОКПП: НОМЕР_1)

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Оренбурзька, 7А, м.Чернівці, 58022, )

Суддя Боднарюк О.В.