Справа № 540/2360/18
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2360/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області, Головне управління), у якому просить: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих позивачем сум щомісячної грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року (включно) згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2018 року № 372/9/554; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу призначеної пенсії за період з 04 жовтня 2017 року з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих позивачем сум щомісячної грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року (включно) згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2018 року № 372/9/554, а також подальшого перерахунку згідно постанов КМУ від 21 лютого 2018 року № 103, від 30 серпня 2017 року № 704.

Позивач мотивує позов тим, що йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При призначенні пенсії до грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, не були враховані щомісячна додаткова грошова винагорода та грошова винагорода для оздоровлення. В подальшому, посилаючись на довідку військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2018 року №372/9/554, позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії, однак у задоволенні вказаної заяви йому було відмовлено. Не погоджуючись із оскаржуваною відмовою, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Частиною 2 статті 12 КАС України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно положень ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 22 листопада 2018 року судом відкрито провадження по справі, прийнято рішення, згідно приписів ст. 263 КАС України, розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику її учасників.

14 грудня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач пояснює відмову у здійсненні перерахунку пенсії позивачу із врахуванням запитуваних складових його грошового забезпечення тим, що зазначені позивачем щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення не можна вважати щомісячними додатковими видами грошового забезпечення у контексті постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, від 21.02.2018 року № 103, якими до того ж були скасовані постанови Кабміну від 07.11.2007 року № 1294 та від 22.09.2010 року № 889, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Головне управління наголошує на тому, що позивачу перераховано пенсію згідно положень ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", постанови Кабміну від 21.02.2018 року № 103, крім того зазначає, що зазначені позивачем щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення не входять до вичерпного переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, визначеного ч. 3 ст. 63 цього Закону. При цьому, відповідач вказує на порушення позивачем строку на звернення до суду із даним позовом, що встановлений ст. 122 КАС України. Відтак, вважає, що підстави для проведення перерахунку пенсії позивача, відсутні, тому рішення щодо відмови проведення перерахунку пенсії є законним та обґрунтованим. Просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. До відзиву відповідачем додано клопотання про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням її учасників.

Розглянувши клопотання позивача, суд відмовляє у його задоволенні, так як відповідно до приписів ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат (п. 2 ч. 1).

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми податкового законодавства України, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України на посаді начальника відділення управління військової частини НОМЕР_1 м. Скадовськ.

Наказом командира повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (ВЧ НОМЕР_2 ) по особовому складу від 22.09.2017 № 41 позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. Наказом командира ВЧ НОМЕР_3 від 04.10.2017 року № 217 позивач виключений зі списків особового складу з 04.10.2017 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та з 04.10.2017 року одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не врахованими в обрахунку пенсії залишились наступні складові грошового забезпечення позивача: щомісячна додаткова грошова винагорода та грошова допомога на оздоровлення.

Оскільки орган пенсійного фонду відмовляється включити ці складові грошового забезпечення в обрахунок пенсії, у тому числі, за заявою позивача і на підставі додатково поданих ним документів, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про зобов`язання відповідача вчинити ці дії в судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011), згідно якого військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону № 2011 визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно із п. п. 1, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294 (чинної станом на момент звільнення позивача зі служби, призначення пенсії) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення та затверджені додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах, згідно, зокрема, з додатком 25, а п. 5, 6 цієї Постанови визначені умови, та розмір та порядок виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 2011, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 63 Закону № 2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому, перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обчисленню при розрахунку пенсії вказаної категорії осіб підпадає розмір грошового забезпечення (його складові), з якого фактично сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади.

Разом з цим, слід зазначити, що відповідно до п. п. 30.1, 30.3 Розділу ХХХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року (чинний станом на момент звільнення позивача зі служби, призначення пенсії), та п. п. 3 п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Також, постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 року № 889 (чинної станом на момент звільнення позивача зі служби, призначення пенсії) встановлена щомісячна додаткова грошова винагорода для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Таким чином, щомісячна додаткова грошова винагорода та грошова допомога на оздоровлення є тими складовими грошового забезпечення, які мають враховуватися при призначені пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-70а15.

Враховуючи, що перерахунок пенсії та її виплату не проведено позивачу з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке, отримавши довідку, що була направлена військовим комісаріатом, на даний час перерахунок та виплату пенсії позивачу не провело із врахуванням запитуваних позивачем додаткових видів його грошового забезпечення, право позивача з урахуванням заявлених позовних вимог щодо перерахунку пенсії не може бути обмежене та/або скасоване в силу вимог ч. 3 ст. 51 Закону № 2262.

Відтак, суд вважає недоречними посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду в зразковій справі №Пз/9901/8/18 від 15 лютого 2018 року.

Разом з тим, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому суд зауважує на тому, що у відповідності до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду з захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, враховуючи шестимісячний строк на звернення до суду з позовом та дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом (15.11.2018 року), суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з 15.05.2018 року.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України, закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України, закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відтак, посилання відповідача на втрату чинності постанов Кабміну від 07.11.2007 року № 1294, від 22.09.2010 року № 889, скасованих постановою Кабміну від 30.08.2017 року № 704 є помилковим, так як постанова № 704 набрала законної сили тільки 01.03.2018 року, проте позивача виключено зі списків особового складу та призначено пенсію з 04.10.2017 року, тобто станом на момент звільнення та призначення пенсії, постанови № 1294, № 889 були чинними та підлягали застосуванню.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, з огляду на те, що захисту підлягають лише вже порушені права позивача, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснювати в подальшому перерахунок пенсії позивача згідно постанов Кабміну від 30.08.2017 року № 704, від 21.02.2018 року № 103, так як дана позовна вимога направлена на захист ще не порушених прав позивача та носить майбутній характер.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

На підставі ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши надані сторонами докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію не довів та не обґрунтував. Натомість, позивач довів протиправність оскаржуваної відмови суб`єкта владних повноважень у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням запитуваних ним додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню з 15.05.2018 року.

Судові витрати підлягають відшкодуванню згідно приписів ст. 139 КАС України.

Таким чином, керуючись статтями 2, 9, 12, 14, 139, 241 - 246, 205, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) щодо відмови ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) в перерахунку пенсії з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих позивачем сум щомісячної грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року (включно) згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2018 року № 372/9/554.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) пенсії за період з 15 травня 2018 року з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, фактично отриманих позивачем сум щомісячної грошової винагороди, грошової допомоги на оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з жовтня 2015 року по жовтень 2017 року (включно) згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2018 року №372/9/554.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (, 73005, м. Херсон, вул. 28 Армії, 6) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 352,50 грн. (триста п`ятдесят дві гривні, п`ятдесят копійок), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 10.2.4