Справа № 160/8446/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2018 року Справа № 160/8446/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
секретаря судового засідання Скупейко І.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕШ ГРУП» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/8446/18 призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. Відповідача зобовязано надати відзив на позовну заяву.
29 листопада 2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог. В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення свідчить і той факт, що під час камеральної перевірки не можуть перевірятись інші питання, крім перевірки податкової звітності з питання своєчасності сплати узгодженого податкового зобовязання. Тому, якщо відповідач при проведенні камеральної перевірки вважав, що ТОВ «НЕШ ГРУПП» занизило податкове зобовязання за декларацією, то податковий орган мав ініціювати проведення документальної позапланової перевірки, а не камеральної. Такий висновок підтверджується постановою Верховного Суду від 26.06.2018 р. №826/778/17.
29 листопада 2018 року позивачем надано відповідь на відзив проти адміністративного позову, в якій позивач зазначив, що повністю не погоджується з доводами відповідача, вважає відзив необґрунтованим. Окрім доводів, зазначених в обґрунтування позову та заяви про уточнення позовних вимог, позивач зауважив, що відповідно до п.п.266.4.2 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України міська рада мала у строк до 25.12.2016 року (року, що передує звітному) надати до відповідного податкового органу рішення щодо ставок податку та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Але, Дніпропетровська міська рада такого рішення не надавала. Крім того, відповідач також не зазначив про отримання такого рішення. Тому намагання відповідача довести правомірність застосування податку на нерухомість без коефіцієнта 0,5% є марним та необґрунтованим.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні доводам, викладеним у позові, заяві про уточнення позовних вимог та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечувала, спиралась на відзив, просила суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представника позивача, доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕШ ГРУП» зареєстроване 12.04.2010 року, про що здійснено запис 1 224 102 0000 049360 про проведення державної реєстрації юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 37070068.
13 липня 2018 року на підставі пп.191.1.1, пп.191.1.2 п.191.1 ст. 191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст. 75, ст.76 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих у податковій звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ТОВ «НЕШ ГРУП» (код ЄДРПОУ 3707068).
Вказані порушення, виявлені в ході перевірки, обґрунтовані в акті наступним чином.
«Рішенням Дніпровської міської ради від 15.02.2017 №12/18 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста», прийнятим керуючись, зокрема, Законом №1791, яке набуло чинності з першого числа місяця, який настає за датою його офіційного оприлюднення, тобто, з 01 березня 2017 року, встановлено ставку податку по нежитловій нерухомості, яка розташована не в центральній частині міста, в розмірі 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр бази оподаткування. Враховуючи, що розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2017 року, склав 3 200,00 грн., ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у березні-грудні 2017 року по нежитловій нерухомості, яка розташована не в центральній частині міста, склала 16 грн. (3200*0,5%=16).
Рішенням ДФС від 19.10.2018 року №34026/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровські області від 08.08.2017 р. № залишено без змін, а скаргу підприємства без задоволення.

Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п. 266.1.1. п. 266.1. ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно,відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (п.п. 266.2.1. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого обєкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий обєкт.

Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з п.п. 266.6.1. п. 266.6. ст. 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням обєкта/обєктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально (п.п.266.7.5. п.266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Податок сплачується за місцем розташування обєкта/обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п. 266.9.1. п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.266.10.1. п. 266.9 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобовязання за звітний рік з податку сплачується:

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням обєкта житлової та/або нежитлової нерухомості рішення щодо ставок та наданих пільг юридичним та/або фізичним особам зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 року №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» було встановлено на території міста такі місцеві податки і збори: п.2.1.- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 4.1. рішення Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 року №5/6 було затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (Додаток №1).

13 липня 2016 року рішенням Дніпропетровської міської ради №7/11 було внесено зміни до рішення міської ради №5/6 від 27.12.2010 р., зокрема, в частині ставок податкуна нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п. 3.5 Додатку №1 до рішення №7/11 від 13.07.2016 р. ставка податку по нежитловій нерухомості, яка розташована не в центральній частині міста, становить 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII, відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

На виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 р. №1797-VIIІ, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIIIДніпровською міською радою прийнято рішення від 15.02.2017 р. №12/18, яким внесено зміни до рішення Дніпропетровської міської ради №5/6 від 27.12.2010 р., виклавши пункти 3,4 рішення та пункт 3.1 додатка 3 до рішення у новій редакції.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 №1801-VIII установлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розміріз 1 січня становить 3200 гривень.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п.п. 1-3 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Позивач має у власності обєкти нежитлової нерухомості, розташовані за адресою: м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, буд.205 (загальною площею 1851,4кв.м.); м. Дніпро, пр. Б.Хмельницького, буд. 169 (загальною площею 1606,4кв.м.); м. Дніпро, вул. Байкальська, буд. 6м/1, прим. 22 (загальною площею 46,6 кв.м.); м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, буд. 169 (загальною площею 3 245,7 кв.м.); відтак, позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, про що відсутній спір у даній справі.

Позивачем подано декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік від 17.02.2017 року №, в якій позивач задекларував зобовязання, виходячи із ставки податку у розмірі 8,00грн. за 1кв.м.

Відповідачем донараховано податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з березня по грудень 2017 року, виходячи із ставки податку, встановленої рішенням Дніпровської міської ради від 15.02.2017 р. №12/18, та нараховано штрафні санкції, про що прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення.

Отже, спірним питанням у даній справі є правомірність донарахування позивачу контролюючим органом зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з березня по грудень 2017 року, виходячи зі ставки податку, встановленої рішенням Дніпровської міської ради від 15.02.2017 р. №12/18 та без урахування положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII щодо застосування коефіцієнту 0,5 до ставки податку, а саме, виходячи зі ставки податку 16 грн.

Для вирішення спірного питання суд виходить з того, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є місцевим податком.

Судом встановлено, що рішеннямДніпропетровської міської радивід 27.12.2010 р. №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» було встановлено на території міста такі місцеві податки і збори: п.2.1.- податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Пунктом 4.1 рішення Дніпропетровської міської радивід 27.12.2010 №5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» було затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста (додаток 1), згідно з яким встановлено ставки податку за 1 кв.м. житлової площі обєкта житлової нерухомості.

13 липня 2016 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення №7/11, яким внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 №5/6 та затверджено додаток 1, яким затверджені ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб та юридичних осіб, у залежності від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості, у відсотках від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Так, згідно з п.3.5 Додатку 1 рішення Дніпропетровської міської від 13.07.2016 р. №7/11, ставка податку для обєктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб та яка розташована не в центральній частині міста, становить 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1791-VIII установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього Закону, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

На виконання Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 р. №1797-VIIІ, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII Дніпровською міською радою прийнято рішення від 15.02.2017 р. №12/18, яким внесено зміни до рішення Дніпропетровської міської ради №5/6.

Згідно з пунктом 4.1. та пунктом 3.5 Додатку 1 до рішення Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 №5/6, в редакції рішення міської ради від 15.02.2017 р. №12/18, встановлено ставку податку для обєктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, на рівні 0,5.

Рішення Дніпровської міської ради від 15.02.2017 р. №12/18 набуло чинності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач цілком правомірно донарахував позивачу податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з березня по грудень 2017 року із розрахунку 16,00грн. за 1 квадратний метр бази оподаткування на підставі рішення Дніпровської міської ради від 15.02.2017 р. №12/18, яким встановлено ставки податку для обєктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, на рівні 0,5.

Застосування ж коефіцієнту 0,5 щодо ставки податку в силу п. 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1791-VIII можливе лише у січні лютому 2017 року, тобто, до прийняття рішення Дніпровської міської ради від 15.02.2017 р. №12/18.

Доводи позивача щодо не прийняття міською радою рішення про встановлення ставки податку не приймаються судом до уваги. З матеріалів справи вбачається, що Дніпровською міською радою прийнято рішення від 15.02.2017 р. № 12/18, яким внесено зміни до рішення Дніпропетровської міської ради № 5/6 та пунктом 3.5 Додатку 1 до рішення Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 №5/6, в редакції рішення міської ради від 15.02.2017 р. №12/18, який є невідємною частиною рішення, встановлено ставку податку для обєктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, на рівні 0,5. Таким чином, органом місцевого самоврядування було прийнято рішення про встановлення ставки податку.

Щодо доводів позивача про відсутність повноважень контролюючого органуу межах камеральної перевірки перевіряти повноту нарахування та сплати податків, суд зазначає, що 13 липня 2017 року відповідачем проведена камеральна перевірка даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, від 17.02.2017 р. № на арифметичні та методологічні помилки, правильність застосування ставки податку.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 26.06.2018 р. №826/778/17 також не можуть бути враховані судом, оскільки предметом спору в рішенні Верховного Суду, на яке посилається представник позивача, є питання можливості податкового органу здійснювати перевірку своєчасності сплати податку в межах камеральної перевірки до 01.01.2017 року.

Натомість, у справі, що розглядається, позивачем заперечується можливість податкового органу здійснювати перевірку повноти сплати податку та нарахування податкових зобовязань в межах камеральної перевірки.

Особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральноїперевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.06.2018 р. № 813/448/17.

Твердження позивача щодо несвоєчасності прийняття Дніпровською міською радою рішення від 15.02.2017 р. № 12/18 суд до уваги не бере з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 п. ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року №1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

З огляду на наведене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровської області 08.08.2018 року № відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕШ ГРУП» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень.

Керуючись ст. ст. 244, 245, 255, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕШ ГРУП» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_3