Справа № 420/6460/18
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6460/18
УХВАЛА
14 грудня 2018 року м.Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-
До суду з адміністративним позовом звернулась ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, третя особа ОСОБА_4, в якому позивач просить:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо не виплати ОСОБА_4 заборгованості з виплати призначеної пенсії за віком з 01.02.2018 року по 30.06.2018 року та не виплати на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати аліментів з 01.02.2018року по 30.06.2018року у розмірі 25% від пенсії ОСОБА_4 на утримання дитини інваліда ОСОБА_2.
- визнати неправомірними дії відповідача щодо зупинення виплати призначеної пенсії за віком ОСОБА_4 з 01.09.2018року по 31.10.2018року та не виплати на користь ОСОБА_1 аліментів з 01.09.2018року по 31.10.2018року у розмірі 25% від пенсії ОСОБА_4 на утримання дитини інваліда ОСОБА_2;
- зобовязати відповідача здійснити виплату заборгованості за час затримки виплати з 01.09.2018року по 31.10.2018року ОСОБА_4 та стягнути на користь ОСОБА_1 заборгованість по аліментам у розмірі 25% від пенсії ОСОБА_4 що становить 5047,01гривень на утримання дитини інваліда ОСОБА_2 за період з 01.09. 2018року по 31.10.2018року, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відкритий в установі АТ «Ощадбанк».
Позивач також просить допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати аліментів у межах суми стягнення за один місяць відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України.
Позивач зазначила, що вона діє в інтересах доньки - дитини інваліда ОСОБА_2 ОСОБА_5, з якою з січня 2016року мешкають постійно за адрескою м Одеса вул. Красна б. 11 кім 36 (ОКУ «Обласний центр соціально-психологічної допомоги») та перебувають на обліку в Управлінні соціального захисту населення Суворовського районна м. Одеси з 26.05.2016року як внутрішньо переміщені особи.
Батько дитини ОСОБА_4, пенсіонер за віком та інвалід з професійним захворюванням як внутрішньо перемішена особа з 2014 року до січня 201року отримував страхові виплати у звязку з професійним захворінням та пенсію за віком у м. Херсоні та за його заявою у відповідності до ст. 183 Сімейного кодексу України фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та управління пенсійного фонду м. Херсона перераховував на її поточний рахунок відкритий у відділені Ощадбанку м. Херсон аліменти на дитину інваліда у розмірі 25% відсотків від страхових виплат у звязку з професійним захворінням та пенсії по січень 2018року включно.
У грудні 2017 року батько дитини ОСОБА_4 як внутрішньо переміщена особа переїхав до Харківської області та ним були подані відповідні заяви про переведення отримання належних йому виплат пенсії, соціальних виплат у звязку з професійним захворінням. Також він за новим місцем мешкання (перебування) подав відповідну заяву про продовження утримання аліментів на дитину ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обєднаного управління пенсійного фонду України Харківської області, за пропозицією якого у травні 2018 року вона особисто приїхала до м. Ізюм та відкрила відповідний поточний рахунок у відділенні Ощадбанку м. Ізюм та подала відповідну заву про перерахування аліментів на дитину на поточний рахунок відкритий у відділенні Ощадбанку м. Ізюм.
На при кінці липня 2018 року ОСОБА_4 повідомив її про відновлення йому виплати пенсії з липня 2018 року, за попередні місяці з лютого по червень 2018року пенсію не сплатили.
Крім того, з вересня по жовтень 2018року без попередження та будь-яких пояснень відповідачем знову було зупинено виплату пенсії ОСОБА_4 та відповідно перерахування на її поточний рахунок аліментів на дитину інваліда ОСОБА_2. Таким чином, знову утворилась заборгованість пенсійного фонду щодо виплати аліментів з пенсії ОСОБА_4 за 2 (два)місяця що становить 2523,51*2=5047,02грн.
Позивач вважає, що є незаконними дії (рішення) пенсійного фонду щодо недоплати за попередній період - з лютого по червень включно 2018року пенсії ОСОБА_4 та відповідно недоплати аліментів на утримання дитини інваліда , а також зупинення виплати пенсії ОСОБА_4 за вересень та жовтень 2018року та відповідно зупинення виплати аліментів на утримання дитини інваліда.
Позивач звернула увагу суду на те, що 03.05.2018року Верховним Судом ухвалено рішення у зразковій справі про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі справа № 805/402/18 яке набрало законної сили. Даним рішенням визнані протиправними дії Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі.
Частиною 1 ст. 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, крім іншого, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Позивач у позові зазначила, що вона звернулась до Одеського окружного адміністративного суду на підставі ст.25 КАС України, відповідно до якої адміністративні справи з приводу оскарження дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже на думку позивача спір за її позовними вимогами в інтересах дитини щодо не перерахування відповідачем та неотримання аліментів з пенсії батька, яка йому протиправно не нараховувалась, повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.
Пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Вивчивши позов та надані до нього докази, суд дійшов висновку, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, виходячи з наступного.
Згідно з п. 1, п.2 ч. 1 ст.4 КАС України адміністративна справа-переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст.4 КАС України)
Таким чином, необхідною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору. Наявність у суб'єкта владних управлінських функцій означає, що він наділений адміністративною правосуб'єктністю, яка реалізується через певний обсяг конкретних прав і обов'язків (повноважень), необхідних для здійснення управлінської діяльності в тій чи іншій сфері публічної влади.
Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п.1 ч.1 ст.19 КАС України).
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.
Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачено в ст.19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Аналіз змісту ст.19 ЦПК України та ст.19 КАС у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб'єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.
Згідно з п.8 ст.4 КАС України позивачем в адміністративний справі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.;
Судом встановлено, що ОСОБА_1, звернувши до суду з даним позовом дійсно діє в інтересах доньки дитини інваліда ОСОБА_6, але порушення її інтересів є неотримання аліментів від батька дитини, що не регулюється нормами КАС України.
Обов'язок батьків утримувати дитину та способи виконання батьками вказаного обов'язку визначені главою 15 Сімейного Кодексу України.
Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Таким чином, платником аліментів на дитину є один з батьків та відповідно заборгованість по сплаті таких аліментів може виникнути лише у того з батьків, який сплачує таки аліменти, а ніяк не у роботодавця або органів пенсійного фонду тощо.
Дійсно згідно зі ст.187 СКУ один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Проте вказане не свідчить, що у разі неотримання заробітної плати, пенсії, стипендії обовязок сплати аліментів виникає у відповідної установи.
Спірні правовідносини щодо сплати аліментів, їх розміру можуть виникнути лише у батьків дитини та вирішуються у порядку цивільно-процесуального судочинства.
Такі спірні правовідносини виникли у позивача ОСОБА_1 з батьком дитини, якого вона зазначила третьою особою в адміністративному позові.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично подала в інтересах батька дитини щодо сплати йому страхової виплати та пенсії, зазначаючи, що відповідач щодо недоплати за попередній період - з лютого по червень включно 2018року пенсії ОСОБА_4 та щодо зупинення виплати пенсії за вересень та жовтень 2018року діяв незаконно.
Суд вважає, предявивши вказаний позов в порядку адміністративного судочинства позивач намагається вирішити питання отримання аліментів на дитину від батька. Однак такий спосіб захисту своїх порушених цивільних (сімейних) прав не є належним способом захисту порушених цивільних прав та інтересів дитини.
Таким чином, незважаючи на визначення позивачем ОСОБА_1 суб'єктного складу по справі таким чином, що відповідачем зазначений суб'єкт владних повноважень, не змінює характеру спірних правовідносин.
Відповідно до ст.19 ЦПК України справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із сімейних відносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства.
Суд вважає, що правомірність дій відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відносно третьої особи ОСОБА_4, якому, як зазначає позивач, не виплачена пенсія за віком з 01.02.2018року по 30.06.2018року та була зупинена виплата пенсії з 01.09. 2018року по 31.10. 2018року, повинна розглядатися в адміністративному порядку.
Проте вказані спірні правовідносини стосуються суб'єкта владних повноважень ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області та фізичної особи ОСОБА_4, який у даному випадку може бути позивачем, якщо буде вважати свої права порушеними. Заміна позивача виключається, оскільки у даному випадку зміняється підсудність адміністративної справи.
Крім того, позивач ОСОБА_1 звертаючись фактично із вказаними вимогами в інтересах ОСОБА_4, не має повноважень на звернення до суду в його інтересах.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що суть спору по даній справі має приватноправовий характер, стосується прав та інтересів дитини щодо утримання її батьками, а тому позовні вимоги позивача щодо утримання аліментів з батька повинні розглядатися у порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.170 КАС України,-
У Х В А Л И В:
Відмовити ОСОБА_1, яка діє в інтересах дитини ОСОБА_2 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, третя особа ОСОБА_4, про визнання незаконним рішення та зобовязання вчинити певні дії.
Адміністративний позов з додатками повернути позивачу.
Розяснити позивачу, що її спірні правовідносини з ОСОБА_4 щодо виконання обовязку по утриманню дитини повинні розглядатися у порядку цивільно-процесуального судочинства.
Ухвала суду може бути оскаржена у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва