Справа № 815/1797/17
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 грудня 2018 року

Київ

справа №815/1797/17

адміністративне провадження №К/9901/67878/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Національної поліції України, Управління інформаційних технологій та програмування в південному регіоні Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту кіберполіції Національної поліції України, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України, про визнання дій протиправними, поновлення на посаді, стягнення коштів, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національної поліції України, Управління інформаційних технологій та програмування в південному регіоні Департаменту кіберполіції Національної поліції України, Департаменту кіберполіції Національної поліції України, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державна казначейська служба України, про:

визнання протиправними дій керівництва Національної поліції України та Департаменту кіберполіції Національної поліції України щодо створення ОСОБА_4 перешкод у виконанні службових обов'язків, недопущення до робочого місця, невиплаті належних сум грошового забезпечення та незаконного звільнення;

визнання неправомірним нарахування ОСОБА_4 заробітної плати у розмірі нижчому, ніж передбачено в оголошенні про конкурс заміщення вакантної посади спеціального агента інформаційних технологій Департаменту кіберполіції Національної поліції України, за яким проходив конкурс ОСОБА_4;

поновлення ОСОБА_4 на посаді інспектора першого відділу управління інформаційних технологій та програмування в південному регіоні Департаменту кіберполіції Національної поліції України або на посаді тотожній заявленій у оголошеній про вакансію, щодо якої ОСОБА_4 був визначений переможцем, у разі якщо посада, на яку був прийнятий ОСОБА_4, не є такою або відсутня;

стягнення з Департаменту кіберполіції Національної поліції України на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня фактичного звільнення до моменту прийняття судового рішення по справі, з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного для посади спеціального агента інформаційних технологій Департаменту кіберполіції Національної поліції України, а саме - на рівні не меншому ніж 25000,00 грн на місяць та компенсувати невідповідність зарплаті (різницю між визначеною в оголошені про проведення конкурсу та фактично виплаченою), недоотриманою ОСОБА_4 з моменту прийняття на службу й до 23 червня 2016 року включно;

стягнення з Департаменту кіберполіції Національної поліції України на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку за час служби ОСОБА_4 в Національній поліції України;

стягнення з Департаменту кіберполіції Національної поліції України та Національної поліції України солідарно на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 500000,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року, залишеним без змін постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.

08 грудня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п'ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п'ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2018 року та постанову П'ятого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець