Справа № 806/1824/18
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1824/18

Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк Микола Федорович

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

04 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника відповідача: Сосни О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року (м. Житомир, 18 травня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати п.32 рішення №133 від 22.12.2017 року, зобов`язати призначити та виплатити одноразову грошову допомогу розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасувати п.32 рішення Міністерства оборони України №133 від 22.12.2017 року про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.12.2017 року №133; зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням права на отримання такої допомоги у зв`язку із встановленням з 02.08.2017 року 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, та з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

В свою чергу, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача, а в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, позивач під час виконання обов`язків військової служби в Республіці Афганістан отримав травму. Рішенням штатної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 МО України від 11.05.2006року №48 визнано, що отримана позивачем травма пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до рішення Житомирської МСЕК-2 від 01.08.2012 року позивачу з 25.07.2012 року встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в сумі 104318,88 грн.

Згідно з рішенням Житомирської МСЕК-2 від 30.08.2017року за результатами повторного огляду позивачу з 02.08.2017 року встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі - Закон N 2011-XII) доповнено ст. 16-2 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 р. N 5040-VI (далі - Закон N 5040-VI), що набув чинності з 01.01.2014року.

Положеннями п.п. 1, 2 Прикінцевих положень Закону встановлено, що цей Закон (Закон N5040-VI) набирає чинності з 01 січня 2014 року. Дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Тобто, вказаними положеннями Закону встановлено момент з якого він набирає чинності та чітко визначено коло осіб, стосовно яких дія цього Закону не поширюється. Разом з цим Законом не визначено випадки застосування його положень шляхом зворотної дії в часі, при врегулюванні відносин, які виникли до набрання ним чинності, а саме до 01 січня 2014 року.

За змістом ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Разом з тим, Законом N 5040-VI не пом`якшується та не скасовується будь яка відповідальність особи, а лише вносяться зміни до нормативно-правового акту, що врегулював відносини стосовно виплати одноразової грошової допомоги пов`язаної з пораненням (контузією, травми або каліцтвом), заподіяним військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.

Отже, в розумінні вимог Закону N 5040-VI позивач не є особою, на якого поширюється право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16-2 Закону N 2011-XII, так як позивачу до 01.01.2014року було прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги у разі каліцтва.

Крім того, відповідно до п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 (надалі - Порядок N 975) днем виникнення права особи на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Водночас, в довідці Житомирської МСЕК-2, датою встановлення позивачу другої групи інвалідності в результаті повторного огляду є 02.08.2017року.

В силу п. 4 ст. 16-3 Закону N 2011-XII виплата відповідної одноразової грошової допомоги можлива за наявності двох умов: встановлення вищої групи інвалідності в межах дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності та із урахуванням раніше виплаченої суми.

Аналогічна правова норма закріплена в п.8 Порядку N 975.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція щодо застосування положень ст. 16-3 Закону N 2011-XII, із змінами внесеними Законом України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII, які регулюють підстави, порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення вищої групи інвалідності, була висловлена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2018 року (справа N 295/3091/17).

Верховний Суд висловив правову позицію, що в силу ст. 58 Конституції України норми Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII не розповсюджуються на відносини щодо встановлення інвалідності, що мали місце до його прийняття.

Відтак, вказане порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням права на отримання такої допомоги у зв`язку із встановленням з 02.08.2017 року 2-ї групи інвалідності, внаслідок травми пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, та з урахуванням проведених виплат.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2018 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.