Справа № 361/5596/17
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/5596/17
У Х В А Л А

14 грудня 2018 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Мельничук В.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шостого апеляційного адміністративного суду Василенка Я.М. у справі за заявою ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, в якому просив:

- визнати протиправними рішення Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС, та скасувати дане рішення;

- зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та нараховувати пенсію за віком + з її підвищенням на мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі 110 % від 3,5 мінімальних пенсій за віком + додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія II № 471074;

- визнати протиправними дії/бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за ненадання даних про відмову в переведенні на іншу пенсію, ненадання результатів які розміри пенсійних виплат міг отримати позивач при отриманні пенсії за віком, або по пенсії з інвалідності;

- зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області компенсувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі 1 000 гривень, та стягнути з відповідача кошти в розмірі 1 000 гривень за відмову в переведенні на пенсію за віком, компенсувати моральні збитки в розмірі 1 000 гривень, та стягнути кошти в розмірі 1 000 гривень, які підтверджуються тим, що, відповідач зловживаючи службовим становищем, безпідставно відмовив в переведенні позивача на пенсію за віком, в зв'язку з чим позивач зазнав емоційного стресу та тяжких моральних страждань;

- зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати позивачу звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2018 року позов задоволено частково: визнано протиправним рішення Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та нараховувати пенсію за віком + з її підвищенням на мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі 110 % від 3,5 мінімальних пенсій за віком + додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія НОМЕР_1; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задоволено частково; рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним рішення Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 15.08.2017 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, як постраждалому від ЧАЕС III категорії, з урахуванням часу роботи позивача в зоні ЧАЕС; зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про переведення останнього на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про винесення додаткового судового рішення, в якій він просить винести додаткове рішення, яким зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком з ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в зв'язку з досягненням пенсійного віку 54 років, встановленого як постраждалому від ЧАЕС III категорії, та 55 років встановленому для інвалідів війни, відповідно до ст.ст. 6, 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та нараховувати пенсію за віком + з її підвищенням на мінімальну пенсію по інвалідності в розмірі 110 % від 3,5 мінімальних пенсій за віком + додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахування норм міждержавного договору, право на які підтверджує посвідчення Серія II № 471074, а також поновити право позивача на отримання пенсійних виплат в частині суми отриманої пенсії з розрахунку у розмірі 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 361/5596/17 між суддями від 22.10.2018 року визначено колегію суддів Шостого апеляційного адміністративного суду в складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Василенко Я.М., судді Кузьменко В.В., Шурко О.І. для вирішення вказаного питання.

11 грудня 2018 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Василенка Я.М.

Вказана заява мотивована тим, що суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Василенко Я.М. не може брати участь у розгляді вказаної справи та підлягає відводу, оскільки, на думку заявника, головуючим суддею у справі було порушено норми процесуального права, неодноразово не повідомлено належним чином Позивача та Відповідача у справі, не було повідомлено сторони про розгляд справи спочатку. Також, головуючим суддею були порушені права Позивача на захист своїх прав в судовому засіданні та права на отримання повістки в судове засідання в передбачений законодавством термін.

Вказані дії судді Шостого апеляційного адміністративного суду Василенко Я.М. на думку ОСОБА_1 свідчать про наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності колегії суддів у справі № 361/5596/17, що відповідно до п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 36 є підставою для відводу.

За приписами частини 4 статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Василенка Ярослава Миколайовича визнано необґрунтованою та зупинено провадження у справі. Передано справу № 361/5596/17 для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 КАС України, для вирішення питання про відвід.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13 грудня 2018 року, визначено суддю Мельничука В.П. для вирішення питання про відвід.

За приписами частини 8 статті 40 КАС України визначено, що суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Відповідно до частини 11 статті 40 КАС України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Василенка Ярослава Миколайовича, вважаю заявлений відвід необґрунтованим, виходячи з таких підстав.

Так, ч.ч. 1, 2 ст. 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

За приписами частини 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

ОСОБА_1 вважає, що протиправні дії судді Василенка Я.М. щодо не прийняття ухвали суду про розгляд справи спочатку через передачу справи до іншого суду, відмови розглянути заяву Позивача від 02.10.2018 року про відвід суддів Шурко О.І., Кузьменко В.В., ураховуючи підробку ухвали суду на заяву Позивача від 19.11.2018 року про відвід колегії суддів, головуючого судді Василенка Я.М. та суддів Шурко О.І., Кузьменко В.В., але було розглянуто лише заяву про відвід двох суддів Шурко О.І. та Кузьменко В.В., також, враховуючи те, що суддя Василенко Я.М. умисно повторно призначив судове засідання на 11.12.2018 року, не повідомляючи Позивача про день, час та місце розгляду справи, що не можна трактувати інакше, як заінтересованістю в результаті розгляду справи, упередженим ставленням до Позивача, та дані дії виключають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

З огляду на посилання заявника на приписи пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України, якою передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді, слід зазначити наступне.

У заяві про відвід не наведено обставин, які б вказували на упередженість або не об'єктивність судді Василенка Я.М. при здійсненні правосуддя у даній справі. Під час розгляду заяви про відвід судді Василенка Я.М. таких обставин не встановлено.

Крім того, посилання заявника на незгоду з процесуальними діями судді Василенка Я.М. під час розгляду вищевказаних справ судом відхиляються, адже у випадку незгоди сторони по справі з процесуальними діями суду, така сторона не позбавлена можливості оскаржити судове рішення в касаційному порядку за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Об'єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв'язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов'язані з прийняттям суддями рішень у інших справах, у т.ч. подібних.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Газета Україна-центр" проти України" від 15 липня 2010 року зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб'єктивного і об'єктивного критеріїв. У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об'єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, "правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться". На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Також, щодо об'єктивної неупередженості зазначено у справі "Фей проти Австрії". Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об'єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Василенка Я.М. в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості суду при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Ураховуючи наведені обставини справи та відсутність обґрунтувань заявника про відвід підставами, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України, вважаю, що заява про відвід головуючого судді Василенка Я.М. у справі № 361/5596/17 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40, 45, 241, 242, 243, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шостого апеляційного адміністративного суду Василенка Ярослава Миколайовича - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя: В.П. Мельничук