Справа № 2-а-5316/11
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2018 року

Київ

справа №2-а-5316/11

адміністративне провадження №К/9901/287/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Гімона М.М., Кравчука В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 2-а-5316/11

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у місті Хмельницькому про визнання дій неправомірними, спонукання до перерахунку та виплати надбавки до пенсії як дитині війни, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, прийняту 17 серпня 2017 року у складі Стефанишина С.Л. та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду, прийняту 28 листопада 2017 року у складі колегії суддів: головуючого Гонтарука В.М., суддів Білої Л.М., Граб Л.С.,

в с т а н о в и в :

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2011 року позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо виплати ОСОБА_1, надбавки до пенсії як дитині війні за період з 12 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року включно в розмірі меншому ніж 30% мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки до пенсії як дитині війни за період з 12 вересня 2010 року по 31 січня 2011 року включно, та проводити такі виплати в подальшому, виходячи із розміру цієї надбавки в 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому задоволено частково. Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 травня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про перерахунок пенсії - скасовано. Позов задоволено частково. Визнано дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії, виходячи з встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розміру 30% мінімальної пенсії за віком, неправомірними. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 12 вересня 2010 року по 12 березня 2011 року з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за періоди з 01 січня 2010 року по 11 вересня 2010 року - залишино без розгляду. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Постановлено стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір), які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунку суб'єкта владних повноважень - відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року, заяву задоволено.

У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування оскаржуваних судових рішень та постановлення ухвали про задоволення заяви про відмову у поновленні строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечень на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.

Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Нормами ст.ст. 22, 24 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинною на час видачі виконавчого документа) передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років. Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії) постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Отже, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2013 року набрала законної сили у дань її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст.258 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

За виконавчим листом позивач звернулася до суду 04 липня 2017 року, зазначивши підставою пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання непоінформованість її судом щодо руху справи в суді апеляційної інстанції, що підтверджується відсутністю доказів в матеріалах справи щодо належного повідомлення про направлення рішень суду апеляційної інстанції позивачу.

Положеннями статті 261 КАС України визначено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, необхідною підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є наявність поважних причин такого пропуску.

Європейський суд з прав людини, в своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Конституційним Судом України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року, зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Вінницький апеляційний адміністративний суд розглядав апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, на розгляд апеляційної скарги до суду ОСОБА_1 не викликалася, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі №2а/2218/5316/11 не отримувала.

Про постанову суду Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі №2а/2218/5316/11, яким змінено рішення Хмельницького міськрайонного суду щодо здійснення перерахунку та виплати, як дитині війни, заявник ОСОБА_1 дізналася в березні 2017 року.

Вказані обставини суди попередніх інстанцій визнали такими, що свідчать про поважність пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У касаційній скарзі відповідач вказує, що на виконання судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому здійснено позивачу перерахунок надбавки до пенсії як дитині війни, про що повідомлено виконавчу службу. Однак, кошти для виплат надбавки відсутні.

Вказану обставину відповідач вважає такою, яка свідчить про відсутність поважних причин для поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Із зазначеними доводами відповідача суд не погоджується, оскільки вказані обставини ніяк не спростовують того, факту, що позивач не знав про судове рішення до березня 2017 року.

Касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 серпня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року у справі № 2-а-5316/11 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

М.М. Гімон

В.М. Кравчук ,

Судді Верховного Суду