Справа № 286/2687/16-а
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

13 грудня 2018 року
Київ
справа №286/2687/16-а
адміністративне провадження №К/9901/2654/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І.,
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України (далі Мінооборони) на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 9 червня 2017 року (суддя Кулініч Я.В.) та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року (судді Капустинський М.М., Моніч Б.С., Охрімчук І.Г.) у справі № 286/2687/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міноборони, треті особи: Овруцький об`єднаний міський військовий комісаріат Житомирської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
встановив:
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовними вимогами визнати протиправною бездіяльність Міноборони щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Міноборони прийняти рішення щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІI групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно із уточненою позовною заявою позивач просив зобов`язати Міноборони прийняти рішення про призначення та виплату як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок № 499) та статей 16163 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Суди встановили, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 07 серпня по 11 вересня 1986 року на території Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії.
Позивачу вперше встановлена ІІІ група інвалідності, що настала в результаті вогнепального осколкового поранення обличчя, лівої кінцівки та обох нижніх кінцівках, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 28 травня 2013 року серії 10 ААБ № 654773.
Згідно з витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 18 квітня 2013 року № 940 у позивача встановлено поранення (контузія), захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні і країнах, де велись бойові дії.
29 червня 2016 року позивач звернувся до Військкомату із заявою про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велись бойові дії, та надав копії необхідних документів.
Військкомат надіслав до Міноборони документи позивача для призначення виплати одноразової грошової допомоги.
За результатами розгляду поданих ОСОБА_1 документів, листом від 22 вересня 2016 року № 07/1422 Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби на підставі пункту 2 Порядку № 499 повернула документи без реалізації.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Овруцький районний суд Житомирської області постановою від 09 червня 2017 року позов задовольнив частково. Визнав неправомірними дії Міноборони щодо повернення документів ОСОБА_1 ; зобов`язав Міноборони розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності відповідно до Порядку № 499.
Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 07 листопада 2017 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове. Визнав протиправними дії Міноборони щодо повернення документів ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги. Зобов`язав Міноборони розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, відповідно до Закону № 2011-XII з прийняттям відповідного рішення.
Ухвалюючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за наслідками розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги, документи позивача були розглянуті та ухвалено рішення не про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а про повернення документів без реалізації.
Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції в частині посилання на положення Порядку № 499, оскільки станом на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги діяла нова редакція Закону № 2011-XII, яка пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Міноборони не погодилося із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій і подало касаційну скаргу про їх скасування та прийняття нового рішення, яким у задоволенні позову суд має відмовити. Зазначає, інвалідність позивачу було встановлено у 2013 році до набрання чинності нової редакції статті 16 Закону № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975). На час встановлення інвалідності позивачу діяли правила статті 16 Закону 2011-XII та Порядок № 499. Відповідно до підпункту 4 пункту цього Порядку одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності, але не пізніше, ніж через три місяці після звільнення з військової служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.
Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, та правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.
Положеннями пункту 1 статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 вказаного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з частиною першою статті 23 Закону № 2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
За пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
У контексті конкретних обставин цієї справи суд апеляційної інстанції правильно встановив, що Міноборони не ухвалило рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а фактично повернуло її із зазначенням причин повернення, і таким чином діяло протиправно. Такі висновки суду не є незаконними чи необґрунтованими.
Твердження скаржника про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги за Порядком № 975 і необхідність застосування до спірних правовідносин Порядку № 499 з урахуванням відомостей про час встановлення позивачеві інвалідності (2013 рік) не спростовують того факту, що окреслена аргументація не лягла в основу ухвалення одного із рішень за наслідками розгляду заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а потягла реалізацію іншого рішення, не передбаченого законодавством. Зазначені аргументи за певних обставин могли би бути слушними, якщо би Міноборони ухвалили за формою і змістом відповідне рішення, що основується на фактичних підставах та нормативно-правовому регулюванні, на яке скаржник посилається в касаційній скарзі. Ключовою думкою судових рішень є те, що Міноборони не розглянуло заяви позивача про призначення і виплату одноразової допомоги, а вдалося до інших протиправних дій. Попри покликання апеляційного суду в мотивувальній частині свого рішення на правильність застосування до спірних правовідносин положень Порядку № 975, а не Порядку № 499, цей суд лише обмежився викладом цих міркувань, але не втрутився у повноваження Міноборони і не зобов`язав цей орган державної влади застосувати конкретні положення закону під час розгляду заяви ОСОБА_1 та/або ухвалити відповідне рішення за наслідками її розгляду.
У касаційній скарзі заявлені й інші доводи, які не спростовують вищенаведені основні правові висновки цього суду.
Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду,
постановив:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 09 червня 2017 року та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року без змін.
Головуючий М.І. Гриців
Судді : Я.О. Берназюк
Н.В. Коваленко