Справа № 279/2038/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/2038/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шульга О.М.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

13 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2018 року (ухвалене у м. Коростені 26.06.2018) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області із позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області щодо невиконання рішення Коростенського міськрайонного суду від 13.11.2017 у справі №279/4200/17 за виконавчим провадженням ВП №55946207;

- зобов'язати відповідача здійснити примусове виконання вищевказаного рішення суду;

- зобов'язати відповідача стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 14892 грн, винести постанову про накладення штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за невиконання рішення суду, що зобов'язує боржника виконати певні дії на підставі ч.2 ст.63, ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» та стягнути накладений штраф; винести постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі за повторне невиконання рішення боржником на підставі ч.2 ст.75 вказаного Закону та стягнути з боржника накладений штраф; направити до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення на підставі ч.3 ст.63, ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження»;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення, зобов'язавши відповідача подати у 10-денний строк звіт про виконання рішення виконання рішення суду.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.06.2018 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач безпідставно не вчиняє дій щодо примусового виконання рішення Коростенського міськрайонного суду від 13.11.2017 у справі №279/4200/17 за виконавчим провадженням ВП №55946207.

Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.10.2018, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебуває виконавче провадження ВП №55946207 за виконавчим листом №279/4290/17 виданого Коростенським міськрайонним судом 05.03.2018 року про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії та провести виплату різниці між фактично отриманою пенсією та належної до сплати суми пенсії, починаючи з 01.01.2016 року на підставі наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області довідки від 24.05.2017 року за №85/112.

Головне управління ПФУ у Житомирській області на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.03.2018 в частині зобов'язання здійснити перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою пенсією та належної до сплати суми пенсії, починаючи з 01.01.2016 на підставі довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №85/112 від 24.05.2017 направило листа зі змісту якого слідує, що виплата пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року та місячним розміром перерахованої пенсії буде виплачено після виділення коштів.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно не вчиняє дій щодо примусового виконання рішення Коростенського міськрайонного суду від 13.11.2017 у справі №279/4200/17 за виконавчим провадженням ВП №55946207, а тому звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання судового рішення Головним управлінням ПФУ у Житомирській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, тому з врахуванням наведеного підстав для задоволення позову не має.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно зі ст. 1 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ).

Згідно ст. 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом №1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. А тому, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ можуть вважатися об'єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Колегія суддів зазначає, що невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30.06.2015 по справі №21-1044а15, від 20.10.2015 у справі №21-2630а15, від 02.02.2016 21-5118а15, а також у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У зв'язку із відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, відсутні також й підстави для встановлення судового контролю.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.