Справа № 2540/3063/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/3063/18 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (повний текст складено 03 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про скасування податкової вимоги,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просила скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2420-17 від 13 березня 2018 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі, скасовано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2420-17 від 13 березня 2018 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, судом першої інстанції надано невірну оцінку обставинам у справі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач самостійно визначила суму єдиного внеску, тому спірна вимога є правомірною.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в її задоволенні відмовити в повному обсязі та рішення суду першої інстанції залишити в силі, зазначаючи, що позивач є фізичною особою-підприємцем, пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому вона має право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 21 грудня 2005 року за №0009123, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_1 (а.с.11).

ОСОБА_3 перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_2, виданого 27 жовтня 2009 року.

12 січня 2018 року ФОП ОСОБА_3 подала до контролюючого органу звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за звітний 2017 рік (а.с.12), як фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, відповідно до якого визначила нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування у розмірі 22% у сумі 8448,00 грн. - 704,00 грн. щомісячно.

13 березня 2018 року ГУ ДФС у Чернігівській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2620-17 (а.с.10), згідно з якою станом на 28 лютого 2018 року заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску становить 8448,00, яку вимагається сплатити протягом 10 календарних днів з дня одержання вимоги.

Вважаючи вказану вимогу такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки на сьогоднішній день чинним законодавством України невизначено форми скасування чи відзиву звіту, який може подати фізична особа підприємець, яка є пенсіонером у разі помилкової подачі звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та приймаючи до уваги, що вказаний вище звіт позивачка подала помилково, оскільки мала пільгу по сплаті відповідного внеску з суми нарахованого доходу застрахованих осіб за період з січня 2017 року по грудень 2017 року, оскаржувана податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 наведеного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» особи, зазначені у пунктах 4 та 51 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, фізичні особи-підприємці, що є пенсіонерами за віком та обрали спрощену систему оподаткування, звільнені від сплати за себе єдиного внеску.

Враховуючи, що ОСОБА_2, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується копіями її паспорта (а.с.19) та пенсійного посвідчення (а.с.18), є фізичною особою-підприємцем, яка обрала спрощену систему оподаткування, тому вона звільнена від сплати за себе єдиного внеску.

Посилання апелянта на те, що позивач самостійно визначила грошове зобов'язання, подавши звіти з визначенням суми єдиного соціального внеску, що підлягає сплаті, що свідчить про висловлення добровільної згоди, відхиляються судом, оскільки позивачем не укладалася відповідна угода про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування згідно вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що є виключною умовою для визнання ФОП ОСОБА_2 платником єдиного внеску за наведених обставин.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі №806/1575/16, який в силу вимог частини п'ятої ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, враховуючи, що на сьогоднішній день законодавством України, що регулює спірні правовідносини, не передбачено порядку скасування звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, у разі його помилкової подачі, беручи до уваги, що позивач звільнена від сплати за себе єдиного внеску та подача відповідного звіту відбулась помилково, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана податкова вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2420-17 від 13 березня 2018 року є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма