Справа № 461/8486/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8486/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Скаба В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби Українипро скасування постанови,

встановив :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил №5603/20900/18 від 09.10.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення, визначені ч.3 ст.470 МК України.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 8500,00 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, він не мав можливості вивести за межі митної території України транспортний засіб FORD TRANSIT, р.н.RJA90358 у встановлений Законом строк, у звязку із обставинами непереборної сили, а саме поломкою автомобіля, про що він повідомив Львівську митницю ДФС. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи.

Позивач подав відповідь на відзив, згідно якого заперечує доводи, викладені у відзиві на позов, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові та просить розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав відзив на позов, згідно якого позов заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З постанови в справі про порушення митних правил №5603/20900/18 від 09.10.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 31.08.2018 року через м/п «Краковець» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки FORD TRANSIT, р.н.RJA90358, кузов №WF0HXXTTFH5M68208 в митному режимі транзит. Станом на 11.09.2018 року даний транспортний засіб за межі митної території України не вивозився та поміщений в інший митний режим не був.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст.470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, висновком експерта, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У відповідності до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи, позивач 06.09.2018 року подав до Львівської митниці ДФС повідомлення про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України у встановлені строки, у звязку із поломкою двигуна /а.с.15/.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому, перевізник зобовязаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

З поданих позивачем документів видно, що транспортний засіб FORD TRANSIT, р.н.RJA90358, дійсно з 06.09.2018р. по 10.09.2018р. перебував на ремонті на СТО «АВТО ДОПОМОГА», у звязку з ремонтом двигуна, що стверджується довідкою від 10.09.2018р., актом про надані послуги від 10.09.2018 року, нарядом-замовленням від 06.09.2018р., актом передавання-приймання колісного транспортного засобу від 06.09.2018р., актом передавання-приймання колісного транспортного засобу від 10.09.2018р. /а.с.16,17,29-33,34,35-36/.

Відповідно до п.2 розділу 1 Правил митного контролю та митного оформлення

транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, обставинами непереборної сили є, зокрема - дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, інші схожі за характером обставини чи події.

Дія цих Правил поширюється на транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України громадянами, які не є суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, для вільного обігу (у тому числі з метою розкомплектування на запасні частини) на митну територію України (за її межі) або з метою транзиту, а також тимчасово вивозяться за межі митної території України (п.1 розділу 1 Правил).

Таким чином, позивачем було належно виконано свій обовязок, передбачений ч.1 ст.192 МК України щодо термінового повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Отож, судом встановлено, що посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, зокрема обставин, наведених у цьому позові щодо оцінки поведінки позивача в частині виконання ним положень ч.1 ст.192 МК України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, доводи наведені у відзиві не спростовують доводи позивача, а посилання відповідача на ухвали Вищого адміністративного суду України є безпідставними, оскільки, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Крім того, обставини справи, викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07.07.2017р. не є абсолютно тотожними обставинам даної справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанову та таку слід скасувати, закривши провадження у справи про порушення митних правил.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби України в справі №5603/20900/18 від 09.10.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий

суддя: Стрельбицький В.В.