Справа № 0640/3575/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3575/18

Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

04 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача: Сосни О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання незаконним та скасування висновку комісії, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення та виплатити одноразової грошової винагороди,

В С Т А Н О В И В :
2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб без самостійних вимог: Житомирський обласний військовий комісаріат, про визнання протиправним та скасування висновку комісії Міністерства оборони України (п.24 Протоколу №44 від 04.05.2018) про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності з 31.01.2018 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 як інваліду II групи одноразової грошової допомоги відповідно до ч.2 ст.16 Закону України №2011-XII та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму на момент встановлення ОСОБА_1 II групи інвалідності, 31 січня 2018 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 31.01.2018 внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене пунктом 24 протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційним сум, від 04.05.2018 №44; зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 у зв`язку зі встановленням з 31 січня 2018 року ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, у розмірі та в порядку, визначеному статтями 16, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням при розрахунку раніше здійснених виплат. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційну скаргу, в яких просять його скасувати та ухвалити нове рішення.

Позивач в обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає про те, що прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції обрав неналежний спосіб захисту порушеного права позивача та не вказав в резолютивній частині розміру одноразової грошової допомоги на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.

Відповідач в обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 року №335 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України" п.8 Порядку №975 доповнено абзацом, згідно з яким у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 31.01.2018 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача - задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 26.06.1987 року по 11.09.1987 року проходив військову службу на території Республіки Афганістан та брав участь у бойових діях в складі військової частини ПП 94128, що підтверджується копією довідки Новоград-Волинсько-Червоноармійського об`єднаного міського військового комісаріату №281 від 07.05.2015 (а.с.15).

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №2346 від 23 червня 2015 року поранення (контузія) і захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.17)

При первинному огляді, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК, № 206792 позивачу встановлено III групу інвалідності з 28.07.2015 року довічно.

Міністерство оборони України виплатило ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності в сумі 182 700,00 грн.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ №027691 від 20.02.2018 року позивачу встановлено II групу інвалідності з 31.01.2018 року довічно. Причиною інвалідності зазначено захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.18).

У зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно з рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в протоколі №44 від 04.05.2018, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги через відсутність правових підстав для виплати (а.с. 19).

Не погодившись з вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Ч.4 статті 16-3 доповнено абзацом другим згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016

Згідно з ч.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст), визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

Абзацом 3 п. 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

П.8 Порядку №975 доповнено вказаним абзацом згідно з Постановою КМ № 335 від 18.05.2017 - застосовується з 1 січня 2017 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що після первинного медичного огляду позивачу встановлено III групу інвалідності з 28.07.2015 року.

Водночас, після повторного медичного огляду позивачу встановлено II групу інвалідності з 31.01.2018 року.

Таким чином, з дати первинного встановлення інвалідності до встановлення вищої групи інвалідності пройшло більше, ніж 2 роки 6 місяців.

При цьому спірні правовідносини виникли з моменту встановлення позивачу II групи інвалідності, тобто з 31.01.2018 року.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача щодо застосування до спірних правовідносин абз.2 ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та абз.2 п.8 Порядку №975.

Таким чином, оскільки вища група інвалідності встановлена позивачу понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності, то з урахуванням положень абз.2 ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та абз.2 п.8 Порядку №975 відповідач дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 31.01.2018 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З урахуванням наведеного вище доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами у зв`язку з чим її слід залишити без задоволення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу Міністерства оборони України необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб без самостійних вимог: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконним та скасування висновку комісії, зобов`язання прийняти рішення щодо призначення та виплатити одноразової грошової винагороди скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та пыдписана 17 грудня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.