Справа № 826/18023/16
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ №826/18023/16

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Ганечко О.М.,

Сорочка Є.О.,

за участю

секретаря судового засідання Кузик М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року (повний текст рішення складено 21.08.2018, суддя Каракашьян С.К.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.09.2016 №, №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що фізична особа - платник податків ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 отримав та не задекларував дохід (дохід отриманий як додаткове благо) в сумі 1034871,00 грн., а відтак контролюючим органом правомірно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

28.11.2018 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому такий зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому воно не підлягає скасуванню. Вказує, що у позивача відсутній обов'язок зі сплати податку на доходи, військового збору та подання декларації, з огляду на те, що сума прощеного кредиту менша розміру, обумовленого пунктом 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та була прощена позивачу у 2015 році.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що співробітниками Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з 05.08.2016 по 12.08.2016 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства позивачем за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки був складений Акт № 10276/26-58-13-06-17-, яким встановлено порушення позивачем пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 161, пп. «д» пн. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 176.1 ст. 176, п. 179.7 ст. 179 та п. 16 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, що призвело до заниження оподатковуваного доходу в сумі 1 034 871,00 грн. за 2015 рік для цілей сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору та неподання податкової декларації про майновий стан за 2015 рік.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем було прийнято 23.09.2016р. податкові повідомлення - рішення :

- форми «Р» № , яким, за порушення позивачем пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 161, пп. «д» пп. 164.2.17 п. 1.64.2 ст. 164, п. 176.1 ст. 176, п. 179.7 ст. 179 ПК України, збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 206365,20 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 51591,30 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким, за порушення позивачем ст. 16 підрозділу 10 розділу XX ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору, в сумі 15523,07 грн. та застосовано штрафні санкції у розмірі 3880,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення форми «ШС» № , яким до позивача було застосовано штрафні санкції, передбачені ч. 1 п. 120.1 ст. 120 ПК України, в розмірі 170,00 грн.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Так, в акті перевірки зазначено, що під час перевірки було використано лист ПАТ «УКРСОЦБАНК» № 11.1-186/79-757 від 16.06.2016 про списання позивачу заборгованості за Кредитним договором у розмірі 1 034 871,00 грн. у 1 кварталі 2015 року., довідку за формою 1-ДФ № 7643/10/26-58-13-04-18 від 31.05.2016 та відомості з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України за період 01.01.2015 по 31.12.2015.

Акт перевірки містить визначення, що вищезазначеним листом банк повідомив про підтвердження даних про суми виплачених позивачу доходів, зокрема, списання позивачу боргу.

Так, з матеріалів справи встановлено, що 06.11.2006 між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та позивачем було укладено Договір кредиту № 10-29/2648, відповідно до умов якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 176 000,00 доларів США на строк до 05.11.2026.

12.12.2014 Банк та позивач уклали Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору про зміну валюти кредиту, згідно якої заборгованість за кредитом у розмірі 135 579,54 доларів США та процентами у розмірі 30 844,26 доларів США була переведена у гривню шляхом видачі нового кредиту у розмірі 3 162 052,20 грн.

19.12.2014 Банк та позивач уклали Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору, за умовами якого заборгованість позивача 1035480,00 грн. та процентами у розмірі 58,56 грн., а також процентами, які будуть нараховані з дати укладення цього договору підлягають прощенню (анулюванню) за умови погашення Позичальником кредиту у розмірі 1 600 000,00 грн. не пізніше 19.12.2014.

19.12.2014 року Позичальник погасив кредит у розмірі 1 600 000,00 грн. Датою прощення (анулювання) згідно умов Додаткової угоди № 2 вважається наступний робочий день після спливу 15 календарних днів з дати погашення кредиту у розмірі 1 600 000,00 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що періодом, на який припадало прощення боргу є 2015 рік.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до п 8. Підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Також, колегія суддів бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.09.2018 у справі №821/1294/17, у якій суд зазначив, що з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо. У разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Так, основна сума боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню становить 2 130 049, 479078 грн. (згідно договору про внесення змін №1 до Договору кредиту №10-29/2648 від 06.11.2006 від 12.12.2014 (а.с.28) основна сума боргу за кредитом становить 135 579, 54 дол. США; офіційний курс Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання (12.12.2014) - 15.7107, відтак, 135 579, 54 дол. США * 15.7107 = 2 130 049, 479078 грн.)

Сума такого боргу, визначена за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року становить 1 083 687, 26322 грн. (основна сума боргу за кредитом становить 135 579, 54 дол. США; офіційний курс Національного банку України станом на 1 січня 2014 року - 7, 993, відтак, 135 579, 54 дол. США * 7.993 = 1 083 687, 26322 грн.).

Відтак, розмір різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року становить 1 046 362, 215858 грн. (2 130 049, 479078 грн. - 1 083 687, 26322 грн. = 1 046 362, 215858 грн.).

Натомість, як встановлено колегією суддів з матеріалів справи та не заперечується сторонами, сума, прощена (анульована) кредитором позивачу становить 1 035 480, 00 грн., що в даному випадку становить суму не більшу ніж різниця між основною сумою боргу за Кредитним договором в доларах США, визначену за офіційним курсом Національного банку України на 12.12.2014 року (дату зміни валюти зобов'язання Кредитним договором з іноземної валюти у гривню), та сумою такого боргу, визначеного за офіційним курсом Національного банку України станом на 01.01.2014 року, що також підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.11.2016 №08.306-297/96-20253 на лист ОСОБА_2 (а.с.53), а відтак, така сума, а також сума процентів, за таким кредитом, прощеним (анульованих) кредитором не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу позивача, а відтак, контролюючим органом протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 №.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, лише отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов'язку зі сплати військового збору з такої суми, відтак, позивач не мав сплачувати такий збір та у зв'язку з чим, відповідачем протиправно винесено податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 №.

Відповідно до пп.168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Зазначеною нормою обов'язок з подання декларації також обумовлено отриманням доходу, а оскільки колегією суддів встановлено, що позивач такого доходу не отримував, а тому не був зобов'язаний подавати податкову декларацію за наслідками звітного податкового 2015 року, у зв'язку з чим, податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016 № підлягає скасуванню.

Відтак, доводи, зазначені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді О.М. Ганечко

Є.О. Сорочко