Справа № 813/3278/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

щодо залишення позову без розгляду

справа № 813/3278/18

10 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Колодій О.Р.

за участю:

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача Прокопик І.О.

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування висновку службового розслідування та наказів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якый просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 3 висновку "Службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим СКП Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1." від 15.05.2018, яким прийнято рішення про звільнення ОСОБА_5 зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни;

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу ГУНП у Львівській області від 18.05.2018 № 1807, яким за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно - правових актів , що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, вимоги п. 5 розділу 1, п. 1 розділу 2, Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 9.11.2016 р. № 1179, вимог п.п. 6.13, 6.14 розділу 4 Інструкції з організації реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.10.2012 № 940, що виразилось у самовільному залишенні місця несення служби (приміщення Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області), для завдань не пов'язаних з діяльністю СОГ, на оперуповноваженого сектору кримінальної поліії Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - прийняте рішення накласти дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області від 5.06.2018 № 371 о/с, яким звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4;

- стянути з ГУНП у Львівській області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до прийняття рішення по справі.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 27.11.2018 подала клопотання про залишення позову без розгляду. В обгрунтування вказаного клопотання зазначає, що наказом ГУ НП у Львівській області від 18.05.2018 № 1807 на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби. ОСОБА_1 із таким наказом ознайомлений 23.05.2018, про що свідчить рукописний текс останнього на звороті даного наказу, відтак позивачем пропущений місячний строк звернення до суду.

Позивачем 24.07.2018 (вх. № 23156) подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Вказує, що наказом ГУНП у Львівській області № 371 о/с від 05.06.2018 був звільнений зі служби в поліції. Не погоджуючись із звільненням ОСОБА_1 04.07.2018 подав до суду позов про визнання протиправними і скасування висновку службового розслідування та наказів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, однак ухвалою Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву повернено, оскільки така не підписана позивачем. Вважає, що вчасно звернувся вперше до суду, та наміру захистити своє порушене право не залишав.

У підготовчому засіданні позивач та представник позивача заяву підтримали, просили таку задовольнити. Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечили.

У підготовчому засіданні представник відповідача щодо поновлення строку звернення до адміністративного суду заперечила та просила залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Відповідно до ст. 118 Кодексу адміністративно судочинства України (далі - КАС України), процесуальний строк - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. До процесуальних строків відноситься також строк звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно матеріалів позову наказом ГУНП у Львівській області від 18.05.2018 № 1807 про накладення дисциплінарних стягнень на працівників Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, зокрема, на позивача накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби.

Відповідно до витягу з наказу ГУ НП у Львівській області від 05.06.2018 № 371 о/с старшого лейтинанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі наказу ГУНП у Львівській області від 18.05.2018 № 1807.

08.06.2018 в трудову книжку позивача внесено запис про звільнення з поліції на підставі наказу ГУ НП у Львівській області від 05.06.2018 № 371 о/с.

Згідно з розписками позивача 08.06.2018 ОСОБА_1 отримав витяг з наказу про звільнення з ГУНП у Львівській області, трудову книжку та військовий квиток. З наказом про звільнення ознайомлений.

Не погоджуючись зі своїм звільненням 04.07.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду обчислюється з наступного дня після 08.06.2018, а оскільки позов подано до суду 04.07.2018, відтак, позивачем не пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Однак, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 позовна заява ОСОБА_1 повернена, оскільки така не підписана позивачем. Роз'яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє позивача повторно звернутися до суду в порядку, встановленому законом.

ОСОБА_1 поштою 18.07.2018 повторно надіслав до Львівського окружного адміністративного суду позовну заяву до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування висновку та наказу, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Суд при вирішенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, згідно якої право на судовий захист, є важливішим, ніж встановлені державою процесуальні особливості реалізації ним цього права.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" наголошував, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Також, інша практика Європейського суду з прав людини, (справа "Мельник проти України" рішення від 28.03.2006) свідчить про те, що регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту. Європейський суд підкреслює, що оскільки питання стосується принципу юридичної визначеності, це піднімає не лише проблему трактування правових норм у звичайному сенсі, а також і проблему недоцільного формулювання процесуальних вимог, яке може перешкоджати розгляду позову щодо суті, тим самим спричиняючи порушення права на ефективний судовий захист.

Окрім цього, у рішеннях по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998. Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

З метою забезпечення доступу позивача до правосуддя, оскільки ОСОБА_1 повторно звернувся до суду у стислі строки після постановлення ухвали про повернення первісного позову, суд дійшов висновку про необхідність визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду.

Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку із пропуском строку звернення до суду слід відмовити.

Керуючись статтями 122-123, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування висновку службового розслідування та наказів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без розгляду - відмовити.

2. Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування висновку службового розслідування та наказів, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та поновити такий.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду прийняте за наслідками розгляду справи.

У підготовчому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 14.12.2018.

Суддя Костецький Н.В.