Справа № 500/486/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 500/486/18

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Димерлія О.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 18 червня 2018 року у складі суду судді: Вовченко О.А. в місті ОСОБА_1 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконною відмову, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області), в якому просила:

- визнати незаконною відмову виконавчого комітету в скасуванні рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради вих. №К-19 від 18.01.2018 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №847 від 01.08.2017 року про відмову в погодженні висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області в Одеській області від 26.07.2017 року про повернення з бюджету помилково та/або надмірно сплаченого податку, виданого на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/7041/16 від 16.02.2017 року;

- зобов'язати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради погодити висновок Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 року про повернення з бюджету помилково та/або надмірно сплаченого податку, виданого на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/7041/16 від 16.02.2017 року;

- зобов'язати Ізмаїльську ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області вчинити дії, передбачені Порядком взаємодії територіальних органів фіскальної служби, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобовязання, для повернення надмірно сплаченого ОСОБА_2 транспортного податку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року у задоволенні клопотання виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради про залишення без розгляду відмовлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 червня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 2 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №847 від 01.08.2017 року «Про розгляд висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС від 26.07.2017 року». Зобовязано виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради передати керівнику фінансового управління Ізмаїльської міської ради для погодження висновок Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №157 від 26.07.2017 року про повернення ОСОБА_2 з бюджету транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно зясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої виходячи за межі позовних вимог, фактично зобовязав Фінансове управління Ізмаїльської міської ради, яке не було стороною по справі, та є самостійною юридичною особою - погодити висновок Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №157 від 26.07.2017 р.. Таким чином, суд першої інстанції вирішив права особи, яка взагалі не була залучена до участі у справі, а тому не могла реалізувати свої права відповідно до норм адміністративного судочинства України. Крім того судом першої інстанції зазначено що необхідно передати висновок для його погодження щодо повернення ОСОБА_2 з бюджету транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік, отже зобовязано прийняти конкретне рішення фінансовим управлінням Ізмаїльської міської ради, яке не було залучено до участі у справі. Згідно п. 1.6. Наказу Міністерства юстиції України, яким затверджено Методологія проведення антикорупційної експертизи №1395/5 від 24 квітня 2017 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу позивачем не надано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області було прийнято податкове повідомлення - рішення №336-17 від 09.06.2015 року, яким визначено ОСОБА_2 до сплати податкове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00грн. за 2015 рік.

04.08.2015 року ОСОБА_2 сплатила транспортний податок у сумі 25000грн., що підтверджується квитанцією 04.08.2015 року №78.

Податкове повідомлення - рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №336-17 від 09.06.2015 року було предметом розгляду в Одеському окружному адміністративному суді по справі №815/7041/16.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/7041/16 від 16 лютого 2017 року, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №336-17 від 09.06.2015 року.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/Revіew/64856842), постанова по справі № 815/7041/16 набрала законної сили 21.11.2017 року.

Приписами ч. 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже обставини щодо сплати 04.08.2015 року згідно квитанції №78 ОСОБА_2, транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00грн. за 2015 рік, згідно податкового повідомлення-рішення Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №336-17 від 09.06.2015 року, а також щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області №336-17 від 09.06.2015 року не потребують доказуванню при розгляді справи №500/486/18.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15 травня 2017 року ОСОБА_2, на адресу начальника Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області подала заяву (вхідний №3232/К) про повернення надмірно сплаченого грошового зобовязання згідно квитанції № 78 від 04.08.2015 року (а.с. 53).

26.07.2017 року Ізмаїльською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС в Одеській області виготовлено Висновок №157 про повернення з бюджету ОСОБА_3 транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн., що утворився з 04 серпня 2015 року (а.с. 56).

31.07.2017 року до Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області надійшов від фінансового управління Ізмаїльської міської ради лист № 2-26/169 від 27.07.2017 року в якому повідомлялося, що згідно ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання, щодо повернення коштів буде винесене на найближче засідання виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради (а.с. 58).

07.08.2017 року до Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області надійшов від фінансового управління Ізмаїльської міської ради лист №2-26/173 від 03.08.2017 року, де зазначено, що п. 2 рішення виконкому Ізмаїльської міської ради від 01.08.2017 №847 «Про розгляд висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС від 26.07.2017» відмовлено у погоджені висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 року про повернення з бюджету помилково та/або надміру сплаченого податку (а.с. 59).

Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 01 серпня 2017 року №847 «Про розгляд висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС від 26.07.2017», з посиланням на положення ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», висновок Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 про повернення з бюджету помилково та/або надміру сплаченого податку, виданого на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/7041/16 від 16.02.2017 року, службову записку фінансового управління у звязку із незалученням Ізмаїльської міської ради, як сторони по справі та неврахуванням позиції органу місцевого самоврядування, що призвело до втрат місцевого бюджету, виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради вирішив відмовити у погоджені висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 року про повернення з бюджету помилково та/або надміру сплаченого податку.

Вважаючи рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №847 від 01.08.2017 року протиправними та таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом для ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_2 необхідно зобовязати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради передати керівнику фінансового управління Ізмаїльської міської ради для погодження висновок Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області №157 від 26.07.2017 року про повернення ОСОБА_2 з бюджету транспортного податку з фізичних осіб, а тому позовні вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування п. 2 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №847 від 01.08.2017 року «Про розгляд висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС від 26.07.2017 року» належать до задоволення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ (далі Закон №71-VІІІ), яким шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, введено в Україні новий місцевий податок на майно - транспортний податок.

Положеннями п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що грошове зобов'язання платника податків є сумою коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно пп. 17.1.10 п 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом;

Згідно ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п. 43.1). Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України).

Взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України регламентуються Порядком взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань та пені, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 року №1146 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2015 р. за №1679/28124) (далі Порядок №1146).

Згідно Порядку №1146 повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, до якого такі кошти були зараховані (п.4). Повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення (п.5).

Приписами п.8 Порядку визначено, що у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; … три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1242 (із змінами).

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за девять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Приписами ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначені повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради. А саме передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради (ч. 1). Виконавчий комітет ради: попередньо розглядає проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради (п. 1 ч. 2); координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників (п. 2 ч. 2); має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб (п. 3 ч. 2). Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад (ч. 3).

Отже в ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначена значна кількість повноважень виконавчого комітету, однак в рішенні виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради від 01 серпня 2017 року №847 «Про розгляд висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС від 26.07.2017 р.» не зазначено на виконання яких саме повноважень та відповідно до якого пункту та частини ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим комітетом прийнято зазначене рішення. Крім того виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради у відзиві на позов не зазначено жодного обґрунтування щодо прийняття оскаржуваного рішення №847 від 01.08.2017 року.

Колегією суддів встановлено, що Ізмаїльською міською радою оскаржувалось рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/7041/16 від 16.02.2017 року в апеляційному та в касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 24.01.2018 року по справі К/9901/149/17 (815/7041/16) касаційну скаргу Ізмаїльської міської ради залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року - без змін (http://reyestr.court.gov.ua/Revіew/71834644).

Отже, з урахуванням вище викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_2, в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №847 від 01.08.2017 року, підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування п.2 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №847 від 01.08.2017 року «Про розгляд висновку Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС від 26.07.2017 року».

В іншій частині рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради не підлягає скасуванню, оскільки виконавчий комітет відповідно до приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» уповноважений доручати юридичному управлінню секретаріату виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради здійснювати юридичний супровід адміністративних справ, якщо вважають, що рішення по справі може вплинути на права чи обовязки юридичної особи, а також встановлювати контроль за виконанням рішень виконавчого комітету.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконною відмову виконавчого комітету в скасуванні рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради вих. №К-19 від 18.01 2018 року, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

З досліджених доказів вбачається, що 02.01.2018 року позивач звернулася до міського голови Ізмаїльської міської ради ОСОБА_4 з листом про скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 847 від 01.08.2017 року та погодити висновок Ізмаїльської ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області від 26.07.2017 року (а.с. 5).

18 січня 2018 року міський голова Ізмаїльської міської ради ОСОБА_4 розглянув лист ОСОБА_2 та надав відповідь №К-19 (а.с. 6), зі змісту якої вбачається, що позивач була повідомлена про розгляд справи в №815/7041/16 в Верховному Суді та розяснено приписи Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком судом першої інстанції, що вимога позивача в частині визнання незаконною відмову виконавчого комітету в скасуванні рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради вих. №К-19 від 18.01 2018 року не підлягає задоволенню, оскільки в адміністративному позові та в відповідях на відзив позивачем не зазначено в чому саме незаконність відповіді міського голови Ізмаїльської міської ради ОСОБА_4 від 18.01 2018 року №К-19 та не надано належних доказів. Також при розгляді справи судом не встановлено незаконність відповіді міського голови Ізмаїльської міської ради ОСОБА_4 від 18.01 2018 року №К-19 на звернення ОСОБА_2

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З інформації розміщеної на веб-сайті Ізмаїльської міської ради (https://www.іzmaіl-rada.gov.ua/2012-04-02-13-26-25/2012-04-02-13-28-45/4953-2014-11-24-13-52-04) вбачається, що місцевим фінансовим органом в місті Ізмаїл є фінансове управління Ізмаїльської міської ради,

Положеннями абз. 8 п. 8 Порядку №1146 передбачено, що відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

Приписами Порядку №1146 визначені уповноважені особи місцевого фінансового органу на погодження висновків, а також строки та порядок погодження висновку про повернення з бюджету помилково та/або надміру сплаченого податку.

Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради не є уповноваженим органом на погодження висновку про повернення з бюджету помилково та/або надміру сплаченого податку, оскільки відповідно до п. 8 Порядку №1146 уповноваженою особою на погодження зазначеного висновку є керівник місцевого фінансового органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 9 КАС України, визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» ЄСПЛ вказав, що норма статті 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Сутність цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечать при цьому виконання своїх зобов'язань. Суд визнав, що вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачені національним законодавством (пункт 145 рішення).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення від 10 липня 2003 року у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, пункт 45 та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, пункт 25, ECHR 2002 II).

Крім того, колегія суддів зазначає, що фінансове управління Ізмаїльської міської ради є виконавчим органом Ізмаїльської міської ради, юридичною особою публічного права. Разом з тим, управління є підзвітним і підконтрольним Ізмаїльській міській раді, підпорядкованим виконавчому комітету Ізмаїльської міської ради та Ізмаїльському міському голові, та забезпечує виконання повноважень Ізмаїльської міської ради у сфері фінансової діяльності відповідно до чинного законодавства України. Таким чином, враховуючи викладене, посилання на неможливість реалізації своїх прав фінансовим управлінням Ізмаїльської міської ради, за умови участі у судовому процесі виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, якому зазначене управління підпорядковане, на думку колегії суддів є неспроможним.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що належним способом для ефективного захисту прав та інтересів ОСОБА_2 необхідно зобовязати виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради передати керівнику фінансового управління Ізмаїльської міської ради для погодження висновок Ізмаїльської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області №157 від 26.07.2017 року про повернення ОСОБА_2 з бюджету транспортного податку з фізичних осіб.

Щодо посилань позивача на порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 року по справі №815/7041/16, судом першої інстанції вірно зазначено, що процесуальні питання повязані з виконанням судових рішень врегульовані розділом ІV КАС України та не є предметом окремих позовів.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області вчинити дії, передбачені Порядком взаємодії територіальних органів фіскальної служби, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання, для повернення надмірно сплаченого ОСОБА_2 транспортного податку обґрунтовуючи, що якщо позов буде задоволений може виникнути спір щодо направлення висновку до відповідного органу Казначейства, суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується апеляційний суд.

Положеннями ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Колегія суддів наголошує, що з матеріалів справи не вбачається, що Ізмаїльською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області на момент звернення ОСОБА_3 до суду були порушені її права, оскільки відповідно до Порядку №1146, Ізмаїльською ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області 26 липня 2017 року подано до фінансового управління Ізмаїльської міської ради висновок №157 від 26.07.1017 року про повернення ОСОБА_3 з бюджету транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 грн.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов в частині вимог про зобов'язання Ізмаїльської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області вчинити дії, передбачені Порядком взаємодії територіальних органів фіскальної служби, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов'язання, для повернення надмірно сплаченого ОСОБА_2 транспортного податку не підлягає задоволенню, оскільки судом може бути захищене лише порушене право, а не права які за припущенням позивача можуть бути порушені в майбутньому.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_2

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 18 червня 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду, яке прийнято 18 червня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, Ізмаїльської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання незаконною відмову, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко