Справа № 664/1900/18
Суддя: Сіденко С. І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 664/1900/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Олешки

Цюрупинський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіденко С. І.,

при секретарі Скорик Н. С.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залi суду в м. Олешки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта УПП у Херсонській області Баріскіна Олега Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що постановою відповідача від 01 липня 2018 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за порушення п. 14.6 Правил дорожнього руху у вигляді штрафу в сумі 425 грн., оскільки на думку відповідача позивач 07 липня 2018 року о 17.05 год. на 15 км. автодороги Олешки - Гола Пристань, керуючи автомобілем здійснив обгін на пішохідному переході. Позивач вважає, що постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності винесена з порушенням процесуального законодавства, в тому числі відповідачем не з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає адміністративній відповідальності. Позивач просив суд скасувати постанову, якою, його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач в судове засідання не з'явився, дадав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, його представник надав суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що 01.07.2018 року о 17.05 год. на 15 км. автодороги Олешки - Гола Пристань, позивач, керуючи автомобілем здійснив обгін на пішохідному переході, чим порушив п. 14.6 ПДР. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідачем по справі складено постанову НК № 960772 від 01.07.2018 року про накладення адміністративного стягнення відносно позивача по справі за ч. 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., в якій зазначено, що позивач 01 липня 2018 року о 17.05 год. на 15 км. автодороги Олешки - Гола Пристань, позивач, керуючи автомобілем здійснив обгін на пішохідному переході, чим порушив п. 14.6 ПДР.

У відзиві на позов представником відповідача вказано, що відповідачем було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, однак на підтвердження вини позивача доказів не надано.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС обов'язок доказування у випадку заперечення проти позову покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, має бути підтверджено доказами, з яких будуть вбачатися достовірні обставини, які мають значення для вирішення справи. Однак, відповідач, всупереч вищезазначених вимог, не надав жодного належного та достатнього доказу, що може підтвердити вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, ст.ст. 278, 279 КУпАП, тягне недоведеність з боку суб'єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не було доведено правомірності прийнятого ним рішення, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Враховуючи обо'вязок доказування відповідачем, встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на основі яких у визначеному законом порядку можна було б встановити наявність факту скоєння адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, які б свідчили про достовірність обставин, викладених у постанові. Тому суд вважає, що належних доказів на підтвердження обставин, викладених у постанові про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не встановлено, тому є підстави для скасування спірної постанови і закриття справи у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Витрати по справі в даному разі слід віднести на державу.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 4-14, 77, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 960772 від 01 липня 2018 року, винесену відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Витрати по справі віднести на державу.

Рішення може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Сіденко