Справа № 820/5192/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Супрун Ю.О.

13 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5192/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

позивача - ОСОБА_1, представника відповідачів - Коваленко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 (17:30 год., повний текст складено 22.01.18) по справі № 820/5192/17

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3

до Зміївського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Харківській області , Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Позивач, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач), звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі по тексту - ГУ ДМСУ в Харківській області, перший відповідач), Зміївського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Харківській області (далі по тексту - Зміївський РВ УДМСУ в Харківській області, в якому просить суд:

- зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області у подальшому здійснити паспортний облік дитини - ОСОБА_3 згідно з "Положення про паспорт громадянина України", яке затверджене Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ (ред. 2012 року), а саме: виключно за прізвищем, іменем та по батькові (ст. ст. 28, 294, 296 ЦК України);

- зобов'язати Зміївській районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Харківській області видати (без використання засобів ЄДДР України) ОСОБА_3 паспорт громадянина України раніше встановленого зразка, у вигляді паспортної книжечки, форма якого затверджена постановою Верховною Радою України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 року (ред. 2012 року) та в подальшому здійснити паспортний облік щодо ОСОБА_3 згідно "Положення про паспорт громадянина України" від 02.09.1993 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 по справі № 820/5192/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Зміївського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 по справі № 820/5192/17 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України : книжечка і картка. При цьому, Законом України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» також передбачено видачу документу як у формі картки, так і у вигляді книжечки. Пояснила, що позивач ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулась до ГУ ДМСУ в Харківській області із заявою, в якій повідомила, що ОСОБА_3 не має наміру оформляти паспорт у формі пластикової картки, а його представник не дає згоду на оформлення картки, що містить безконтактний електронний носій. Крім того, позивач в інтересах ОСОБА_3 звернулась до Зміївського районного відділу УДМС України у Харківській області із заявою про видачу паспорта виключно у вигляді книжечки. Вказала, що частиною 7 статті 16 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі документа (у т.ч. паспорта). Однак, відповідачі не прийняли рішення про видачу чи про відмову у видачі ОСОБА_3 паспорту у вигляді книжечки, та не навели жодної з підстав для відмови, зазначених у цьому переліку. Зазначила, що у разі відмови особи від на оформлення внутрішнього паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1, конституційні права особи на отримання документу про громадянство не можуть бути порушені та органи ДМС зобов'язані видати йому документ у вигляді паспортної книжечки, оформлення якої передбачено пунктом 3 чинного Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2503 від 26.06.1992. Вказує, що судом першої інстанції не враховано гарантованого статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на свободу думки, совісті і релігії.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала з підстав, викладених в останній, просила суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 по справі № 820/5192/17 скасувати, прийняти постанову про задоволення позову.

Представник відповідачів у надісланому до суду письмовому відзиві та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що документів на оформлення паспорта громадянина України ОСОБА_3 не подавав та особисто не звертався до територіального підрозділу з питань прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України. З посиланням на ч.4 ст.21 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», п.2 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ № 302 від 25.03.2015 (далі по тексту - Порядок № 302) вказує, що паспорт громадянина України наразі виготовляється виключно у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а у формі книжечки може бути виготовлено інший документ залежно від обсягу та змісту інформації. При цьому, за приписами ч.2 ст.21 вказаного Закону кожен громадянин України незалежно від віку зобов'язаний отримати паспорт громадянина України в порядку, визначеному цим Законом. Стверджує, що доводи апеляційної скарги не містять інформації, яким чином релігійні переконання дитини позивача не дають можливості отримати паспорт громадянина України у встановленій законодавством формі. При цьому, з огляду на норми Конституції та Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», зважаючи, що в Україні релігія відокремлена від держави, жодна особа не може бути звільнена від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. З посиланням на ч.1 ст.15 Закону України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», п.п.2, 3 Порядку № 302, зазначив, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, з 01.11.2016 припинилося. Отже, відповідач зобов'язаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме паспорту у вигляді картки. Закон України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» має вищу юридичну силу порівняно з постановою Верховної Ради України № 2503 від 26.06.1992, що виключає можливість видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у формі книжечки.

Представник відповідачів у надісланих до суду письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_3 із заявою про видачу паспорту до відповідачів особисто не звертався. Позивач звернувся до відповідачів із заявою невстановленої форми, не надавши при цьому ані документів. що підтверджують родинний зв'язок із ОСОБА_3, ані документів, подання яких передбачено Законом України «Про Єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», п.13 Порядку № 302, а тому у Зміївського РВ ГУДМС України в Харківській області були відсутні правові підстави для видачі сину позивачки паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки. У зв'язку з недотриманням позивачем встановленої законом процедури звернення позивачки були зареєстровані та розглянуті відповідачами в порядку Закону України "Про звернення громадян", а відповіді відповідачів, з якими висловила незгоду ОСОБА_1, не є рішеннями суб'єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Вказане виключає можливість визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає ознакам, наведеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідачів, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1, звернулась до Зміївського районного відділу управління Державної міграційної служби України у Харківській області із заявою від 03.07.2017 року, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою від 03.07.2017 року та Державної міграційної служби України з заявою від 03.07.2017 року.

У зазначених заявах ОСОБА_1 просила вести облік її сина - ОСОБА_3 згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ в редакції 2012 року без використання номера УНЗР та видати ОСОБА_3, паспорт у вигляді паспортної книжечки; відповідь на заяву надати письмово у термін відповідно до Закону України «Про звернення громадян» на вказану автором звернення адресу.

Листом Зміївського районного відділу ГУ ДМС України в Харківській області від 12.07.2017 № 34/805 позивача з посиланням на ст.21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (в редакції від 14.07.2016), п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» повідомлено, що з 01.11.2016 паспорти громадянина України виготовляються лише у вигляді ІД-картки. У зв'язку з викладеним, прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року у Зміївському РВ ГУ ДМС України в Харківській області припинено (а.с.33-34).

Листом ГУДМСУ в Харківській області від 19.06.2017 № 03/1-А-335 позивачку повідомлено, що з огляду на норми ст.21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», постанови КМУ № 302 від 25.03.2015 з 01.11.2016 територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, які забезпечені спеціальним обладнанням, оформляють паспорти громадянина України у формі ID-картки, що містить безконтактний електронний носій. Зазначено, що порушені позивачкою питання стосуються змін у законодавстві і мають вирішуватися на законодавчому рівні.

Не погодившись з такими відповідями відповідачів, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про зобов'язання ГУ ДМСУ в Харківській області в подальшому здійснити паспортний облік ОСОБА_3 згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (в редакції 2012 року), а саме виключно за прізвищем, ім'ям та по батькові; зобов'язати Зміївський РВ УДМСУ в Харківській області видати ОСОБА_3 без використання Єдиного державного демографічного реєстру паспорт у вигляді паспортної книжечки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що прямою нормою Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" передбачено оформлення паспорту громадянина України виключно у формі картки, на даний час видача паспорта зразка 1994 року є неможливою у зв'язку із припиненням на законодавчому рівні оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки). При цьому, за висновком суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_3 особисто із заявою-анкетою до територіального підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області не звертався, а тому підстави для зобов'язання другого відповідача оформити та видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України в зв'язку з досягненням ним 16-річного віку у формі паспортної книжечки - відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі по тексту - Положення № 2503-ХІІ).

Згідно з положеннями п. 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492 документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Частиною ч.1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи спеціальний статус» (далі по тексту - Закон № 5492-VI) до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

Колегія суддів зазначає, що як положеннями Закону № 5492-VI, нормами постанови КМУ № 302, так і Положенням № 2503-ХІІ, передбачено чіткий порядок, суб'єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до пп.1 п.7 Постанови № 302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку - на підставі заяви - анкети, поданої нею особисто.

Згідно з положеннями пункту 13 Положення № 2503-ХІІ для одержання паспорта громадянин подає:

заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України;

свідоцтво про народження;

дві фотокартки розміром 35x45 мм;

у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

За видачу паспорта справляється державне мито (п.14 Постанови № 2503-ХІІ).

Таким чином, даною нормою закріплено не тільки перелік необхідних для оформлення паспорта документів, а й особисте їх подання громадянином, котрий звертається за таким оформленням.

Подання документів представниками особи, яка звертається за отриманням паспорта громадянина України (в тому числі законним представником, яким для ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1.), даною нормою не передбачено.

Згідно з п. 26 Порядку № 302 після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після перевірки заявник власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви - анкети відомостей про особу (п.27 Порядку № 302).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, заява від 03.07.2017 складені та підписані ОСОБА_1, особисті підписи ОСОБА_3, на цих заявах відсутні.

Особисто ОСОБА_3 із заявою про видачу паспорту, як це передбачено Постановою КМУ № 302, до Зміївського РВ ГУМВС в Харківській області або ГУДМСУ в Харківській області не звертався, документів за вищенаведеним переліком не подав.

Слід відмітити, що до вказаних заяв позивача від 03.07.2017 не було додано жодного документа, у тому числі і свідоцтва про народження ОСОБА_3 на підтвердження наявності родинних зв'язків.

Враховуючи викладене, звернення позивача до відповідачів із письмовою заявою про видачу її неповнолітньому сину паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки здійснено не в установленому порядку.

Отже, заяви ОСОБА_1 щодо оформлення її сину паспорта громадянина України раніше встановленого зразка (1994 року) у формі книжечки, подані до Зміївського РВ ГУДМСУ в Харківській області, до ГУДМС України в Харківській області у довільній формі, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що на день звернення позивача із заявою, у Зміївського РВ ГУДМС України в Харківській області були відсутні правові підстави для видачі сину позивача паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді книжечки.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.11.2018 по справі № 820/3327/16.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у зверненнях від 03.07.2017 до Зміївського РВ ГУДМС України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, Державної міграційної служби України щодо вчинення дій з приводу видачі її неповнолітньому сину, ОСОБА_3 паспорта громадянина України у вигляді книжечки просила, зокрема, відповідь на заяву надати письмово у термін відповідно до Закону України «Про звернення громадян» на вказану автором звернення адресу.

Вищевказані заяви зареєстровані відповідачами як звернення.

За визначенням ст.3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 ст. 20 Закону № 393/96-ВР передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Матеріалами справи підтверджено, що в порядку та строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», відповідачами заявниці надано відповіді, отримання яких позивачем не заперечується.

Надаючи відповіді на питання заявниці, Зміївський РВ ГУДМСУ в Харківській області та ГУДМСУ в Харківській області посилались на чинні норми законодавства України, якими передбачена форма паспорта громадянина України, обов'язок громадянина отримати паспорт; підзаконний акт, який регулює порядок подання документів для оформлення паспорта громадянина України.

Також надано відповідь на питання заявниці щодо оформлення Зміївським РВ ТУ ДМС України в Харківській області паспорта громадянина України у вигляді картки, оскільки даний підрозділ повністю забезпечено всіма необхідними матеріальними ресурсами.

Сама по собі незгода позивача зі змістом цих відповідей не спростовує факту розгляду звернень позивача у встановленому законом порядку, та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідачів та задоволення позовних вимог про видачу такого паспорту, навіть у разі наявності у позивачки такого права, оскільки заявником не дотримано процедури звернення за паспортом та не надано необхідних для цього документів.

Вказане виключає можливість визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17. Так, у вказаній зразковій справі позивачка, будучи повнолітньою особою, особисто звернулась до органів Державної міграційної служби із заявою про видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, подавши відповідний пакет документів, однак, їй було відмовлено у видачі паспорту у зв'язку з відсутністю, на думку відповідачів, для цього законодавчих підстав.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Виходячи з аналізу наведених норм, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Також, як вказав Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року по справі №811/119/13-а, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 не було надано необхідного пакету документів, відповідачами не приймалось рішення за результатами розгляду його звернення, яке могло б бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства у розумінні ст.ст.1, 2, 5 КАС України.

Листи відповідачів, з якими висловила незгоду позивач, не є рішенням суб'єктів владних повноважень у розумінні КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачами у зв'язку з викладеним вище не реалізовано наданих законом дискреційних повноважень щодо розгляду питання про видачу ОСОБА_3 паспорту громадянина України, в даному випадку відсутній предмет судового захисту та, відповідно, відсутні підстави для зобов'язання Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області видати ОСОБА_3 паспорт громадянина України у вигляді книжечки, а у ГУДМСУ в Харківській області - здійснити паспортний облік дитини позивача без використання даних УНЗР.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2018 по справі № 820/5192/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 17.12.2018.