Справа № 200/3504/18
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 200/3504/18
Провадження №2а/200/435/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Женеску Е.В.,

при секретарі Санжаровській Я.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Гужви Володимира Тимофійовича про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Гужви Володимира Тимофійовича про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень.

Свій позов обґрунтовує тим, що 26 лютого 2018 року приблизно о 14 годині 50 хвилин позивач здійснював рух разом із пасажиром по вулиці Курчатова в бік залізничного вокзалу, в районі будинку № 4 (будівля ринку Слов'янський) здійснив поворот ліворуч, після чого був зупинений працівниками патрульної поліції.

Працівник поліції, здійснивши зупинку транспортного засобу позивача, звернувся до останнього, зазначивши про порушення вимог дорожнього знаку 4.1.

Після чого, відповідач за допомогою електронного засобу здійснив роздруківку оскаржуваної постанови серія ЕАА №307896 від 26 лютого 2018 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 255,00 грн.

Позивач зазначає, що у напрямку руху в якому він рухався жодних знаків забороняючих поворот ліворуч, а також дорожнього знаку 4.1. (рух прямо) не встановлено. Таким чином з огляду вказані обставини, порушень пункту 33 Правил дорожнього руху позивачем допущено не було.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серія ЕАА №307896 від 26 лютого 2018 року про накладення адміністративного стягнення згідно частини 1 статті 122 Кодексу У країни про адміністративні правопорушення у розмірі 255 гривень 00 копійок на ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), винесену поліцейським 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капралом поліції Гужвою Володимиром Тимофійовичем.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2018 року клопотання відповідача задоволено та залучено як співвідповідача у справі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (м. Дніпро, площа Троїцька, 2-а).

Відповідачами було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що постанова ЕАА №307896 від 26 лютого 2018 року складена відповідно до норм чинного законодавства, факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 було зафіксовано після чого було складено постанову, якою притягнено позивача до адміністративної відповідальності. будь-яких порушень під час складання постанови допущено не було. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою ЕАА №307896 від 26.02.2018 р., інспектором 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капралом поліції Гужвою В.Т., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 00 коп.

Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, 26.02.2018 року м. Дніпро, вул. Курчатова, 4, водій керуючи ТЗ не виконав вимоги дор. Знаку 4.1 рух прямо та здійснив розворот, чим порушив п. 33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП.

При відтворенні наданого відеозапису адміністративного правопорушення зафіксовано факт здійснення розвороту під знак 4.1 «рух прямо» та після зупинки автомобілю, інспектором було встановлено особу водія, яким виявився позивач ОСОБА_1

До того ж, відеозаписом спростовується той факт, що позивач перебував в транспортному засобі з пасажиром, оскільки, при зупинці автомобіля інспектором, ОСОБА_1 перебував в автомобілі один.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень,дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті(вчинені)вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою,з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано,тобто з урахуванням усіх обставин,що мають_значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом,запобігаючи всім формам дискримінації; 8)пропорційно,зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,свобод та інтересів особи і цілями,на досягнення яких спрямоване це рішення(дія); 9) з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже,висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно дост.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені зокремач.1 ст. 122 КУпАП .

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395.

Відповідно до п.4розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті121КУпАП.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, що надані сторонами, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, оглянутого відеозапису, що наданий стороною відповідача у справі, з урахуванням Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій,ухвалених 13 лютого 1991 року,та виходячи з норм ст.ст.19,61 Конституції України та ст.ст.9,73,76,77 КАС України(в редакції 2017 року), суд приходить до висновку, що з урахуванням наданих відповідачем-суб'єктом владних повноважень доказів, зокрема, наявного відеозапису (в межах обсягу, який знаходиться на диску, що приєднаний до матеріалів справи) вбачається, що з цього доказу (який був наданий суду як підстава правомірності дії суб'єкта владних повноважень за обставин, що викладені у постанові серія ЕАА №307896 від 26 лютого 2018 року) чітко, достатньо та «поза розумним сумнівом» вбачається, що 26 лютого 2018року о 15.03 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем Renault Sandero НОМЕР_2 не виконав вимоги дорожнього знаку 4.1 рух прямо та здійснив розворот, чим порушив п. 33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КУпАП.

У зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що в діях позивача міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки факт порушення водієм п. 33 Правил дорожнього руху України відповідачем доведено та судом, під час судового розгляду справи, встановлено.

Посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи, не роз'яснення прав та розгляд справи за відсутності позивача судом не приймається, оскільки спростовується наданим відеозаписом.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 258 КупАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції ( зокрема ст. 122 КупАП). Уданому випадку посадовими особами ( інспекторами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача на обов'язковість складення протоколу у випадку оспорювання допущеного порушення і адміністративного стягнення не приймається судом, тому що положення даної частини статті не розповсюджується на випадки притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 121 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення з дотриманням вимог КУпАП, що і було зроблено у даному випадку.

Отже, з урахуванням сукупності вищевикладених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №307896 від 26 лютого 2018 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. 122, 123, 240, 286 КАС України, ст.ст. 7, 268, 279, 280, 283, 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 5 роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області капрала поліції Гужви Володимира Тимофійовича про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч.4 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Е.В. Женеску