Справа № 806/1332/18
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1332/18

Головуючий у 1-й інстанції: Горовенко А.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

03 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Загороднюка А.Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Орел Т.Л.,

представника відповідача: Пасічник Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2018 року (з врахуванням уточнення позовних вимог від 04.06.2018) позивач ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу №62/6 від 07.03.2018 виданого начальником Головного територіального управління юстиції у Житомирській області "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_2."

Також, позивач просив, визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, щодо внесення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату Міністерства юстиції України подання від 07.03.2018 за №2.2-11/5/77/2018 з пропозицією про анулювання належного ОСОБА_2 свідоцтва.

10.05.2018 до Житомирського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу №62/6 від 07.03.2018 Головного територіального управління юстиції у Житомирській області "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_2.".

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що відповідно до наказу "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_2." №62/6 від 07.03.2018 позивача позбавлено можливості повноцінно здійснювати незалежну професійну діяльність, у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову можливе настання негативних наслідків, що полягають у спричиненні шкоди діловій та професійній репутації позивача, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль. Крім того, позивач звертає увагу суду на існування істотної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам.

Крім того, відсутність у нотаріуса можливості здійснювати провадження по спадкових справах, які були на момент зупинення діяльності вже заведені, завдасть шкоди правам та інтересам третіх осіб, які звернулися до нотаріуса. Зупинення нотаріальної діяльності позивача також прямо стосується його конституційних прав щодо можливості заробляти собі на життя своєю працею та забезпечувати належний рівень життя, спричинить негативні наслідки у вигляді майнових втрат для позивача.

Враховуючи зазначене позивач вважає, що зазначені обставини свідчать про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення судового рішення в адміністративній справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою забезпечити позов шляхом зупинення дії Наказу №62/6 від 07.03.2018 "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_2.".

Апеляційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що в справі №806/1605/18 Житомирський окружний адміністративний суд задовольнив заяву про забезпечення позову, а в справі позивача - ні. Крім того, позивач зазначає, що його позбавлено можливості повноцінно здійснювати незалежну професійну діяльність. Разом з тим, відсутність у нотаріуса можливості здійснювати провадження по спадкових справах, які були на момент зупинення діяльності вже заведені, завдасть шкоди правам та інтересам третіх осіб, які звернулися до нотаріуса та інші доводи аналогічні наведеним в заяві про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу №62/6 від 07.03.2018 Головного територіального управління юстиції у Житомирській області "Про зупинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_2."

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб про який просить позивач, є фактичним вирішенням справи по суті, оскільки позивачу і надалі буде надана можливість вчиняти дії, які ним учинялися до видання спірного наказу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, при розгляді клопотання про забезпечення позову суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з передбачених ст.150 КАС України обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти; врахувати пов'язаність заходів щодо забезпечення позову з його предметом, співмірність таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суд України №2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

Розглядаючи та вирішуючи заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, а також запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, з пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року №2, вбачається, що в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії. Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем з відповідними наслідками. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів провівши аналогію з справою №806/1332/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, дійшла аналогічного висновку в даних правовідносинах.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не наведено достатніх доказів в обґрунтування поданої заяви та належних доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, забезпечення позову може призвести до негативних наслідків та фактично вирішило б спір без розгляду справи по суті.

А тому, оскільки доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2018 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Загороднюк А.Г.