Справа № 539/4143/18
Суддя: Гудков С. В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/4143/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова С. В.

з участю секретаря - Шрейтер С.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до В.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацького Євгенія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до В.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацького Є.С. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи тим, що 03 листопада 2018 року поштою він отримав із Волинської митниці ДФС конверт, в якому містилася за підписом в. о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. постанова по справі № 5782/20500/18 про порушення митних правил відносно нього - ОСОБА_2, згідно якої його визнано винуватим у порушенні ч.3 ст.470 Митного кодексу України та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, огскільки, 07.06.2018 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1, який вчасно не вивіз, перевищивши та порушивши встановлений ст.95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля 29.10.2018 року.

Позивач стверджує, що такого автомобіля, як «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1 на митну територію України взагалі ніколи не завозив, а тому відповідно і митних правил не порушував, на підставі чого прохає суд скасувати як незаконну постанову від 24 жовтня 2018 року, що винесена в. о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. по справі № 5782/20500/18 про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 та накладення адмінстягнення у вигляді 8500 гривень штрафу, а провадження по справі - закрити.

Крім цього, оскільки оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення від 24.10.2018 року, він отримав лише 03.11.2018 року, позивач прохає суд поновити йому строк на оскарження, визнавши поважними причини пропуску строку на оскарження вищезазначеної постанови.

В судовому засіданні позивач та його представник - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити.

Відповідач - В.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацький Є.С. в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає повністю, прохає відмовити у задоволенні позову, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 є законною, яка ґрунтується на фактичних доказах, оскільки останнім було порушено митні правила, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення в їх сукупності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 293 КАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Як зазначено у ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Судом встановлено, що спір в даній справі виник з приводу винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_2 за порушення митних правил у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, згідно якої, 07.06.2018 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1. Даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України.

Під час здійснення митного контрою вказаного транспортного засобу та зазначеного громадянина, останньому було роз'яснено вимоги Митного кодексу України, а саме статті 95 «щодо строків транзитних перевезень» від одного до іншого митного органу.

Громадянин України ОСОБА_2 рекомендованим листом № ФОП-12088/20/03-70-61/36 від 11.09.2018 року був викликаний на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС для дачі пояснень та встановлення обставин не вивезення автомобіля марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1, а також щодо вирішення складання протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до відмітки на Довідці «Укрпошти» щодо рекомендованого повідомлення громадянин України ОСОБА_2, був повідомлений про надходження листа з Волинської митниці ДФС, однак у зазначений термін на митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС не прибув.

З викладеного слідує, що громадянин України ОСОБА_2, нібито, перевищив та порушив встановлений ст.95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_1, ввезеного 07.06.2018 року більше ніж на десять діб, що було виявлено на митному посту «Ягодин» Волинської митниці ДФС - 29.10.2018 року.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 не погоджується з вищевикладеною постановою, оскільки автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1 на територію України не ввозив, що підтверджується відповідним дорученням, наданим ОСОБА_2 ОСОБА_3, мешканцем м.Каунаса, згідно якого вбачається, що 06.06.2018 року останній уповноважує ОСОБА_2 мешканця АДРЕСА_1 керувати та розпоряджатись автомобілем SEAT LEON д/н НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3 на підставі реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб НОМЕР_4.

В свою чергу, відповідачем не надавались необхідні докази того, на підставі яких документів позивачем було ввезено в Україну автомобіль марки «FORD FOCUS» реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1.

Суд вважає, що фактичні обставини, які викладені відповідачем у постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, а тому постанову слід вважати необґрунтованою, винесеною без врахування ст. ст. 251 КУпАП, за якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тобто відповідачем дійсно не були встановені та досліджені необхідні докази.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м'якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи та норм ст.ст. 19,61 Конституції України, з урахуванням категоричних заперечень позивача про порушення ним митних правил, постанова В.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацького С.С. підлягає скасуванню, оскільки суд приходить до висновку, що його дії під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача є протиправними. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд відповідно до вимог ст.ст.247 п.1, 293 КУпАП, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 121, ст. 293 КУпАП, ч. 1 ст. 69, ст. 71, ч. 2 ст. 171-2, ст. ст. 158-163 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до В.о. начальника Волинської митниці Державної фіскальної служби України Шелігацького Євгенія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку на оскарження постанови 24 жовтня 2018 року, що винесена В. о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. по справі № 5782/20500/18 про порушення митних правил відносно ОСОБА_2.

Скасувати постанову В. о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацьким Є.С. по справі № 5782/20500/18 від 24 жовтня 2018 року про порушення митних правил відносно ОСОБА_2 та накладення адміністративного стягнення у вигляді 8500 гривень штрафу, провадження по справі про адміністративне правопорушення № 5782/20500/18 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лубенський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.12.2018 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Гудков С. В.