Справа № 2040/6386/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/6386/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представників позивача ОСОБА_1, Жолонко О.В.,

представника відповідача Діанової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018, суддя Бадюков Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 17.09.18 по справі № 2040/6386/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини" (далі - позивач, ТОВ "ТД ДЧК", товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДФС, контролюючий орган), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.01.2018р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що перевірку проведено 22.11.2017 року, а акт складено 23.11.2017 року, зазначення в акті, що керівник ОСОБА_1 з актом ознайомлений, але від підпису відмовився документально не підтверджено, а отже перевірка пройшла незаконно. Зазначає про не вчинення працівниками контролюючого органу дій з вилучення вказаних товарів з вільного обігу в порушення приписів п. 19 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою КМУ № 1251 від 27.12.2010 р., а повернули пакет вина без акцизної марки суб'єкту господарювання, а також стверджував про тиск на продавця магазину з боку працівників контролюючого органу, яка була вимушена написати невигідні для позивача пояснення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2018 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для скасування судового рішення посилається на його незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність, а також вважає, що судом неповно з'ясовано не всі обставини, що мають значення для вирішення справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків про безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідачем, Головним управління ДФС у Харківській області, подано до суду відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого зазначено, що під час проведення перевірки позивача було встановлено правопорушення, відповідальність за яке передбачена Законом №481/95-ВР, а саме реалізацію алкогольних напоїв немаркованих марками акцизного збору, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 11.12.2018 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та представника відповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що працівниками ГУ ДФС в Харківській області на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 17.11.2017 № 6851 "Про проведення фактичної перевірки" та направлень на перевірку від 17.11.2017 № 2134 та № 2135, 22 листопада 2017 року проведено фактичну перевірку магазину за адресою: вул. Полтавська, б/н, м. Красноград, Харківська область.

Дії по проведенню перевірки здійснювались в присутності продавця ОСОБА_4, керівника позивача ОСОБА_1 та начальника юридичного відділу підприємства ОСОБА_5, який ознайомився із направленнями на перевірку та службовими посвідченнями працівників відповідача, а також отримав копію наказу на проведення перевірки, про що свідчать відповідні записи та підписи на копіях направлень від 17.11.2017 р. № 2134, 2135.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 01.12.2017 № 23070/20-40-40-01-10/38614911, який було надано на ознайомлення та підписання керівнику позивача ОСОБА_1, який відмовився від його підписання та отримання, що підтверджується безпосередньо в акті (арк. 4) та акті відмови від 04.12.2017 р. № 4929/20-40-40-01-10/38614911.

З наданих в судовому засіданні поясненнях представником відповідача встановлено, що під час оформлення матеріалів перевірки, в ч. 1 акту було помилково зазначено дату її початку " 23.11.2017 року". Фактично перевірку розпочато 22.11.2017 р., що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалось представником позивача.

Під час перевірки, зокрема, встановлено факт реалізації двох пакетів вина "Кадарка Чорноморська" (місткістю 1,0 літр, міцн. 9-12 % об., цукор -3-5% мас.), вартістю 52,02 грн. за 1 пакет, один з яких не марковано маркою акцизного податку встановленого зразка. Згідно висновку акту перевірки встановлено порушення вимог ст. 11 Закону № 481/95-ВАР, п. 226.11 ст. 226 ПКУ.

З огляду на виявлені в ході перевірки порушення до позивача рішенням Головного управління ДФС у Харківській області № від 15.01.2018р. застосовано фінансові санкції на суму 17000,0 грн. за реалізацію алкогольних напоїв немаркованих марками акцизного податку.

Позивач заперечуючи законність вказаного рішення, звернувся до суду з позовом про його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовідносини з приводу обігу алкогольних напоїв та застосування юридичної відповідальності за протиправні діяння у цій сфері унормовані приписами Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95 ВР).

Відповідно до п. п. 19 1.1.16. п. 19 1.1. ст. 19 ПКУ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Порядок проведення та оформлення результатів фактичних перевірок врегульовано наступними нормами ПК України.

Згідно п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлено ст.80 ПК України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Згідно п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Підпунктами 20.1.19, 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи доходів і зборів уповноважено застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них, а також складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків -юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому Законом.

Пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого Постановою КМ України від 02.06.2003 р. № 790, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі- Порядок № 790) підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Таким чином, чинне законодавства визначає як достатню підставу для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, наявність матеріалів контролюючих органів, що підтверджують факт правопорушення.

Рішення про застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за порушення норм Закону № 481/95-ВР складається за формою згідно з додатком до Порядку № 790 (п. 8).

Згідно ст. 11 Закону № 481 п. 226.11 ст. 226 ПКУ, алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. Ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Отже, з урахуванням абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481, законодавець визначає декілька окремих обмежень щодо обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів немаркованих марками акцизного податку: ввезення на митну територію України; виробництво; зберігання; транспортування; прийняття на комісію з метою продажу; продаж на митній території України.

Як вбачається з письмових пояснень продавця магазин ОСОБА_6, 22.11 2017 року вона продала два вина "Кадарка Черноморська" 1 л за ціною 52-05 на суму 104, 10 грн. На одному пакеті вина "Кадарка Чорноморська" була відсутня акцизна марка, так як в процесі зберігання з метою реалізації вона відклеїлась. Факт реалізації підтверджено копією фіскального чека № 103051 від 22.11.2017 р. та фото немаркованої продукції.

При цьому, позивачем в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ належних та допустимих, достатніх та достовірних доказів відклеювання марки в приміщенні магазину та її наклеювання тут же на місці на пакет з вином, наявності залишків акцизної марки на пакеті та стелажі не надано, а судом під час розгляду справи не добуто. Так само, як і факту тиску на продавчиню магазину ОСОБА_6 під час написання нею письмових пояснень судом не встановлено, доказів (встановлення факту актами службових розслідувань, судовими рішеннями) не надано. Зазначене твердження представника позивача суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги оскільки про зазначені письмові пояснення представник позивача дізнався під час підготовчого судового засідання, задля ознайомлення з якими судом оголошувалась технічна перерва, а отже останній не міг до судового засідання об'єктивно знати про факт такого написання та будь-який тиск з боку працівників контролюючого органу.

Таким чином, за виявлені в ході перевірки порушення вимог ст. 11 Закону № 481/95 ВР, п. 226.11 ст. 226 ПК України, відповідальність за яке передбачено абз. 16 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 у вигляді застосування фінансової санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень до позивача, рішенням від 15.01.2018 № застосовано фінансові санкції на суму 17000,0 грн. за реалізацію алкогольних напоїв немаркованих марками акцизного податку.

Рішення про застосування фінансових санкцій контролюючим органом направлено позивачу за місцезнаходженням засобами поштового зв`язку 15.01.2018 та повернулись на адресу контролюючого органу з позначкою про неможливість вручення датованою 21.02.2018 р., про що свідчать копії поштового конверту та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно п. 58.3 ст. 58 ПКУ у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в ході перевірки встановлено порушення вимог ст. 11 Закону № 481, п. 226.11 ст. 226 ПК України, відповідальність за яке передбачено абз. 16 ч. 2 ст.17 Закону № 481 у вигляді фінансової санкції (штрафу) у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні "Петриченко проти України" (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 по справі № 2040/6386/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін С.С. Резнікова
Повний текст постанови складено 14.12.2018.