Справа № 460/2739/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2018 року м. Рівне №460/2739/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1., відповідача: представник Охман Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
доДержавної служби України з безпеки на транспорті
про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №067562 від 07.08.2018.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем порушено вимоги законодавства України, а тому воно підлягає скасуванню. Зокрема зазначено, що відповідно до вимог законодавства перевірка наявності у водія тахокарти може мати місце лише у випаду здійснення ним міжнародних перевезень. Оскільки ним перевезення здійснювалось по території України, то воно не може вважатися міжнародним автомобільним перевезенням. Крім того, про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивача не було повідомлено. Тому, позивач просить суд скасувати постанову №067562 від 07.08.2018.

Ухвалою суду від 01.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

20 листопада 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, де просив в його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що під час проведення рейдової перевірки здійснювалася перевірка наявності у водія тільки документів, які передбачені законодавством, зокрема і тахокарти, яка у водія була відсутня. Про це порушення був правомірно складений акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Як наслідок, була розглянута справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт і прийнята постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу. Позивач був повідомлений про розгляд справи, однак не з'явився на визначену дату. Тому, відповідач вказує на правомірність прийняття оскаржуваної постанови і просить суд відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні 27.11.2018 відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України оголошена вступна та резолютивна частини рішення (скорочений текст).

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

26 червня 2018 року уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час проведення рейдової перевірки на автомобільній дорозі Н-15 "Запоріжжя-Донецьк" 151 км було встановлено, що з використанням транспортного засобу DAF 95XF380, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, надавалися транспортні послуги з перевезення вантажу без документів, перелік яких визначено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме тахокарти або бланку підтвердження діяльності водія. Відповідно, складений Акт №092002 від 26.06.2018 (а.с.30).

За вказане порушення вимог, тобто за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 цього Закону, на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідно до постанови начальника Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області №067562 від 07.08.2018 до суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 був застосований адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а.с.32).

Не погоджуючись з правомірністю винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач подав позов до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Правовідносини, між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 1 цього Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Процедуру здійснення державного контролю визначено постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті" (далі - Порядок №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з абзацом 1 статті 5 цього Закону основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до статті 34 цього ж Закону автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів і забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Абзацом 6 статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" унормовано, що контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов'язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010, з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення №340), відповідно до пунктів 1.2, 1.3 якого, встановлено особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 6.1 частини 6 Положення №340, зокрема, визначено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а відповідно до пункту 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

24.06.2010 Міністерством транспорту та зв'язку України на виконання вимог законодавства про автомобільний транспорт видано наказ №385 про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, яка визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1 Інструкції №385 визначено, що вона розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".

Ця Інструкція поширюється на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п. 1.3 Інструкції №385).

Таким чином, положення Інструкції №385 поширюються на суб'єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами не залежно від того здійснюють вони міжнародні чи/або внутрішньодержавні перевезення.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що перевірка наявності у водія тахокарти може мати місце лише у випаду здійснення ним міжнародних перевезень, на думку суду, є необґрунтованим.

Пунктом 1.4 Інструкції №385 встановлено, що контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Тахокарта - це бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Пунктом 3.3 Інструкції №385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв).

Згідно з пунктом 3.5 Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

З наведених норм вбачається, що обов'язком автомобільного перевізника є забезпечення автомобіля, який він використовує, тахографом, а також належну його експлуатацію.

Відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, до інших документів, передбачених законодавством, відноситься, зокрема, тахокарта, наявність якої передбачена Інструкцією №385.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що при проведені рейдової перевірки позивача, посадові особи управління Укртрансбезпеки у Донецькій області здійснювали перевірку наявності у водія документів, які передбачені законодавством. Оскільки водій транспортного засобу, який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, під час перевірки не надав працівникам управління Укртрансбезпеки у Донецькій області тахокарту, то це, в свою чергу, вважається порушенням статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Оскільки, під час рейдової перевірки виявлено порушення вимог законодавства, а саме статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", то посадові особи управління Укртрансбезпеки у Донецькій області у відповідності до Порядку №1567 склали акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.06.2018, в якому зазначили про наявність відповідних порушень. Вказаний акт підписаний водієм з зауваженням про те, що тахокарта відсутня у зв'язку з її закінченням (а.с.30).

Згідно з пунктами 25-29 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У встановленому законодавством порядку позивачу було надіслано повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.31).

Таким чином, оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідає вимогам закону і при її прийнятті відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому, у задоволенні позовних вимог про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №067562 від 07.08.2018 слід відмовити.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) в позові до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Небесної Сотні, 34, м.Рівне, 33000, ) про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №067562 від 07.08.2018,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 07 грудня 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.