Справа № 440/3539/18
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. ПолтаваСправа № 440/3539/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3539/18 за позовом Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства "Березоволуцьке" до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Компанія Райз", юридична особа "Nibulon SA", про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2018 Сільськогосподарське приватно-орендне підприємство "Березоволуцьке" (надалі - СПОП "Березоволуцьке", позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (надалі - відповідач, Департамент) про визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича щодо витребування від Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства "Березоволуцьке" інформації зазначеної у запиті №55583162/20.1-4/23 від 03.09.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний виконавець, вчиняючи виконавчі дії щодо витребування у позивача, який не є стороною виконавчого провадження, відомостей щодо майна, рахунків, доходів та коштів боржника ПрАТ "Компанія "Райз", діяв протиправно, оскільки Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено обов'язку особи, яка не є стороною виконавчого провадження та не є особою, яка залучалася до проведення виконавчих дій, надавати таку інформацію.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 провадження у справі відкрито, призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 залучено до участі у справі в якості третьої особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Компанія Райз" та юридичну особу "Nibulon SA".

26.10.2018 від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому той просить відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (а.с.31-34).

01.11.2018 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.80-83), у якій позивач відхиляє доводи відповідача. Зазначив, що відповідач не має права витребовувати від СПОП "Березоволуцьке" інформацію щодо дебіторської заборгованості, оскільки такі відомості можна отримати від органів доходів і зборів.

Представник третьої особи "Nibulon SA" 12.11.2018 надіслав до суду пояснення, в якому висловив заперечення проти позову. Вказував, що позивач не зазначив, яке саме право та законний інтерес порушено оспорюваними діями державного виконавця і в чому конкретно полягає порушення таких прав. Пояснив також, що в ході виконавчого провадження стало відомо про ймовірну заборгованість СПОП "Березоволуцьке" перед ПрАТ "Компанія "Райз" за наслідками реалізації товарів позивачу, що надає державному виконавцю право запитувати відомості щодо належного боржнику майна, що перебуває у запитуваної особи, та майна чи коштів, які вони повинні передати боржнику (а.с.114-118).

Сторони у судове засіданні не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із частиною дев'ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту перебуває виконавче провадження №55583162 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва №759/16206/14-ц від 28.12.2017 про стягнення з ПрАТ "Компанія "Райз" (боржника) на користь "Nibulon SA" (стягувач) заборгованості, яке розпочате постановою державного виконавця від 22.01.2018 (а.с.36).

03.09.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Сіренко С.В. на адресу позивача був направлений запит № 55583162/20.1-4/23, яким вимагалось протягом трьох днів з моменту отримання цього запиту подати до відділу примусового виконання рішень Департаменту:

- відомості про належне ПрАТ "Компанія "Райз" майно, що перебуває у позивача, та майно чи кошти, які він повинен передати ПрАТ "Компанія "Райз";

- довідку про стан заборгованості СПОП "Березоволуцьке" перед ПрАТ "Компанія "Райз", письмові щодо підстав і строків її виконання та належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів (а.с.59-69).

Позивач, вважаючи такі дії державного виконавця протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку вимогам учасників справи, суд виходить з наступних міркувань.

Умови і порядок виконання судових рішень, правовий статус учасників виконавчого провадження врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (надалі - Закон №1404-VIII).

Частиною першою статті 14 Закону №1404-VIII передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

За приписами частини четвертої статті 18 Закону №1404-VIII, вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з частиною п'ятою статті 18 Закону №1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Аналіз Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку про те, що державний виконавець наділений достатнім обсягом прав на вжиття передбачених цим Законом заходів з примусового виконання рішень шляхом отримання, в тому числі й від підприємств інформації безвідносно до ознак її конфіденційності.

Так само як і в законі, підзаконним нормативним актом, а саме - Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2002 №512/5, визначено, що запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою (пункт 11 розділу І).

Таким чином, запит державного виконавця не є виконавчою дією, не стосується вжиття заходів примусового виконання рішення і використовується виключно із службовою метою, оскільки відповідач, складаючи та направляючи на адресу позивача вищевказаний запит, діяв виключно з метою розшуку майна недобросовісного боржника на підставі та в порядку, визначеному статтею 18 Закону №1404-VIII.

Частиною першою статті 53 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зазначені особи зобов'язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику.

Отже, державний виконавець може звернутись до осіб, в розпорядженні яких перебуває майно чи кошти боржника, та на запит отримати від таких осіб відповідні відомості про належне боржнику майно.

З листа Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 20.07.2018 №8680/9/28-10-41/08-06 (а.с.50), отриманого на запит щодо надання витягу з Єдиного реєстру податкових накладних ПрАТ "Компанія "Райз", державний виконавець встановив, що в період 2014-2018 роки ПрАТ "Компанія "Райз" реалізувало позивачеві товарів (робіт, послуг) на загальну суму 39092657,98 грн.

З метою підтвердження вказаної інформації та з'ясування ймовірної заборгованості позивача перед ПрАТ "Компанія "Райз" за поставлені товари (роботи, послуги), стягувач "Nibulon SA" звернувся до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Сіренка С.В. з клопотанням від 03.09.2018 (а.с.51-58) про надсилання позивачеві запиту державного виконавця в порядку, передбаченому статтею 53 Закону №1404-VIII.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що позивач не є учасником чи стороною виконавчого провадження, державний виконавець має право відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII звернутися до нього із запитом щодо надання інформації, яка необхідна йому для подальшого здійснення виконавчих дій в межах виконавчого провадження.

Оскільки предметом запиту відповідача було витребування інформації щодо реалізації ПрАТ "Компанія "Райз", яке є боржником у виконавчому провадженні за №55583162, на користь СПОП "Березоволуцьке" товарів (робіт, послуг), то державний виконавець об'єктивно та логічно здійснив запит 03.09.2018 №5583162/20.1-4/23 та витребував у позивача відповідні відомості.

Щодо тверджень позивача про те, що запит не містить обґрунтування повноважень державного виконавця вчиняти виконавчі дії на території, де зареєстрований позивач, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 11, 12 Інструкції запит виконавця є письмовим документом, який є обов'язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов'язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім'я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім'я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Проаналізувавши запит від 03.09.2018 №55583162/20.1-4/23 судом встановлено, що його форма та зміст відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження та Інструкції.

При обґрунтуванні доводів щодо відсутності компетенції державного виконавця надсилати запит підприємству, яке знаходиться в Полтавській області позивач посилається на частину п'яту статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Однак, суд зауважує, що вказана норма стосується територіальних органів державної виконавчої служби, а не Департаменту ДВС, який є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України.

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідності до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що державний виконавець ВП ВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України при направленні запиту позивачу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства "Березоволуцьке" (; адреса місцезнаходження: с.Березова Лука, Гадяцький район, Полтавська область, 37342) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса місцезнаходження: вул. Архітектора Городецького, 13, м.Київ, 01001), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Компанія Райз", юридична особа "Nibulon SA", про визнання дій протиправними - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Головуючий суддя Г.В. Костенко