Справа № 2040/7225/18
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 грудня 2018 р. № 2040/7225/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Кухар М.Д.

при секретарі судового засідання - Єрьомкіній К.І.,

за участі:

представника позивача- Петракова В.А,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,63700, код НОМЕР_4) , ОСОБА_3 (АДРЕСА_2,63707, код НОМЕР_3) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення винесені відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_2 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення-рішення від 13.06.2018р № 0-2026 на суму 76263,36 грн„ від 14.06.2018 року, № 0-2026 на суму 532,80 грн., податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 1010.88 грн. , податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 3238, 32 грн.;

- фізичній особі ОСОБА_4 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення- рішення від 13.06.2018 року №0-2026 на суму 2694,07 грн.. № 0- 2026 на СУМУ 1662,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачем протиправно та всупереч вимогам закону винесені податкові повідомлення-рішення, якими позивачам нараховані зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік. Вказані податкові повідомлення-рішення порушують права та законні інтереси позивача, а відтак підлягають скасуванню.

Відповідач надав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на правомірність винесеного рішення та наявність у власності позивача нерухомого майна, що є об'єктом оподаткування відповідно до Податкового кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

27.07.2018р., ОСОБА_2 (далі - позивач 1) було отримано наступні податкові повідомлення-рішення ( надалі ППР): ППР від 13.06.2018р № 0-2026 на суму 76263.36 грн., від 14.06.2018 року. № 0-2026 на суму 532.80 грн., податкове повідомлення- рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 1010.88 грн. податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 3238. 32 грн. винесених відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_2 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Не погодившись з вказаними ППР, 02.08.2018р.. ОСОБА_2 оскаржив їх до ГУ ДФС у Харківській області подавши заяву до голови комісії з реорганізації Салтівської ОДПІ ОСОБА_5

23.08.2018р. позивач 1, отримав відповідь (рішення) ГУ ДФС у Харківській області № 88/11Ш/20-40-13-05-21 від 16.08.2018р.. з якого вбачалося, що одне із винесених ППР(№ 0-2026 від 14.06.2018р. на суму 12374,40 грн. З податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017р. за об'єкт нерухомого майна - «Телятник № 69» було скасовано на підставі вищевказаної заяви ОСОБА_2 та наданого договору к.п. від 29.07.2013р. інші ППР залишені без змін.

23.08.2018р., ОСОБА_4 (далі - позивач 2) дізналась про вказані ППР щодо нарахування їй податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: податкове повідомлення-рішення від 13.06.2018 року №071 1606-1308-2026 на суму 2694.07 грн., № 0-2026 на суму 1662.24 грн. З даними рішеннями позивач 2 не згодна, вважає їх необґрунтованими та протиправними.

У зв'язку з вказаними подіями позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що Позивачі 1 та 2 придбали вказану нежитлову нерухомість на підставі укладених договорів купівлі продажу у 2013 та 2014 роках. Вказане підтверджує :договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013. ВТО № 241726 разом з витягом з Державного реєстр) речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 1738106 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013 ВТО № 241717 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11737407 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013 ВТО № 241722 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11737808 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продаж) від 28.10.2013 ВТО № 241714 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за№ 11736328 від 28.10.2013 року; договір Купівлі-Продажу від 28.10.2013 НАЕ 094620 разом з витягом з Державного реєстр) речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 29531250 від 14.11.2014 року; договір Купівлі-Продажу від 11.02.2014 року, разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 17654005 від 11.02.2014; договір Купівлі-Продажу від 11.02.2014 року, разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №17653024 від 11.02.2014; договір Купівлі-Продажу нежитлової будівлі від 14.11.2014. НАЕ 994619 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 29532392 від 14.11.2014 року; Договір Купівлі-Продажу частки в праві власності на нерухоме майно від 19.12.2014. НАК 512854 разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за№ 3130973 від 19.12.2014 року; договір Купівлі-Продажу частки в праві власності на нерухоме майно від 19.12.2014 року, разом з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 31305270.

До суду позивачами також надано технічні паспорти на об'єкти нерухомості об'єктів промисловості(колишнього цукрового комбінату): технічний паспорт на виробничий будинок (Склад пінополістірола) літ А від 03.11.2008; технічний паспорт на виробничий будинок (склад металу) літ В від 08.06.2010 року; технічний паспорт на виробничий будинок літ А від 21.12.2012.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Купянської міської ради від 27.01.2017 року № 441 "Про встановлення місцевих податків" із внесеними змінами від 24.02.2017 року № 448 встановлено ставки податку по типу нежитлової нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем при визначенні зобов'язань використано ставку податку в розмірі 0,3 % (інші будівлі) від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2017 року за 1 кв. метр.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України ).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об'єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об'єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та тинів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1.5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно із абзацом 7 підп. 266.7.1 п. 266. 7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Стосовно промислових будівель суд зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, Нежитлові будівлі, що належать позивачам на праві власності є виробничими будинками (складами).

За положеннями підпункту 14.1.1291. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об'єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Відповідно до пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

До будівель промисловості відносяться об'єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 - "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості", 1251.2 - "Будівлі підприємств чорної металургії", 1251.3 - "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості", 1251.4 - "Будівлі підприємств легкої промисловості, 1251.5 - "Будівлі підприємств харчової промисловості", 1251.6 - "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості", 1251.7 - "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості", 1251.8 - "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", 1251.9 - "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".

Позивачі є власниками нежитлових будівель, які за вимогами ДК 018-2000 належить до класу (код 125) «Будівлі промислові та склади", а факт відповідності належного позивачам нерухомого майна класу «Будівлі промислові» також підтверджується технічними паспортами.

Позивачі помилково посилаються на підпункт «є» п. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, якою визначено перелік об'єктів нерухомості, які не є об'єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств, з огляду на те, що вказані положення щодо звільнення стосуються саме промислових підприємств, та не поширюють свою дію на фізичних осіб, в тому числі фізичних осіб-підприємців.

Вказану позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 року в справі № 806/2461/18.

Проте, суд критично ставиться до тверджень відповідача, щодо правильності розрахунку ставки податку виходячи з розмірів встановлених для інших будівель виходячи зі ставок, прийнятих станом на 24.02.2017 року, оскільки будівлі, що належать позивачам на праві власності, відносяться до промислових будівель.

Згідно з вимогами ПК не є об'єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

З аналізу положень ПК України законодавець включає до поняття будівель промисловості в тому числі й складські приміщення, що знаходяться в таких будівлях.

Крім того, предметом оподаткування в цьому випадку є споруди як майно, а не види діяльності підприємства та способи використання майна. У наданих до суду документах на право власності тип об'єкта на нежитлові будівлі визначено як нежитлові приміщення в будівлі насосної промислових вод, нежитлова будівля склад (відповідно до технічного паспорту цільове призначення виробниче).

Позивачі заперечують проти ставок податку, застосованих до позивача у зв'язку з неправильним визначенням призначення будівлі.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об'єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Відтак, ставка податку для промислових будівель, в тому числі складських приміщень таких будівель, встановлено рішення Куп'янської міської ради на 01.01.2017 року у розмірі 0%.

Відповідачем, зокрема, також не обґрунтовано застосування ставки у розмірі 0,3% до зобов'язань позивачів за весь рік на підставі рішення Куп'янської міської ради, яким внесено зміни зокрема в положення рішення сесії, яким встановлено розміри ставок податку від 24.02.2017 року, та який набрав чинності з 01.03.2017 року, з огляду на що, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242- 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення- рішення від 13.06.2018р. № 0-2026 на суму 76263,36 грн„ від 14.06.2018 року, № 0-2026 на суму 532,80 грн., податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 1010.88 грн., податкове повідомлення-рішення від 14.06.2018 року № 0-2026 на суму 3238, 32 грн. винесені відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_2 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Скасувати податкове повідомлення- рішення від 13.06.2018 року №0-2026 на суму 2694,07 грн.. № 0- 2026 на суму 1662,24 грн. винесені відносно нарахування фізичній особі ОСОБА_4 податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, 63700, код ЄДРПОУ: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 850,00 грн. (вісімсот пятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_4, 63707, код ЄДРПОУ: НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в загальному розмірі 704 гривні 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення

Повний текст рішення виготовлено 17.12.2018 року.

Суддя Кухар М.Д.