Справа № 520/10505/18
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

18 грудня 2018 р. № 520/10505/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі по тексту - відповідач, Дергачівське ОУПФУ Харківської області), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, , яка полягає у невиплаті позивачу пенсії, починаючи з вересня 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, , про припинення виплати пенсії позивачу;

- зобов'язати Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, поновити виплату позивачу пенсії негайно після проголошення судового рішення, а саме з вересня 2018р. та виплатити заборгованість по виплаті пенсії з вересня 2018р.;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до правил адміністративного судочинства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вперше з 2013 року здобула право на отримання пенсії по інвалідності. З листопада 2014 року поставлена на облік у Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області. Оскільки позивач не мала реєстрації у Харківській області, у 2014 році була змушена отримати довідку про взяття її на облік, як внутрішньо переміщеної особи. У листопаді 2015 року позивач змінила місце реєстрації та зареєструвалась у смт. Пересічне по вул. Сєрова, б. 19. З часу реєстрації позивача на території Харківської області, вона не продовжувала довідку тимчасово переміщеної особи. З серпня 2017 року довідка тимчасово переміщеної особи була анульована. До вересня 2018 року відповідач нараховував позивачу пенсійне забезпечення та перераховував належні до виплати суми на банківську картку, яка була відкрита на її ім'я в АКБ «Ощадбанк». У вересні 2018 року на картку не було зарахована щомісячна пенсія та надійшов лист без підпису з вимогою отримання довідки внутрішньо переміщеної особи. Діями, що полягають у невиплаті та неперерахуванні пенсії відповідач грубо порушив права позивача, у зв'язку з чим просила задовольнити зазначені позовні вимоги в повному обсязі.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу і отримана уповноваженою особою 29.11.2018 року (а.с.26).

Відповідач, у встановлений судом строк, надав відзив на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволені позову зазначивши, що з 01.12.2014 року позивач перебуває на обліку в Дергачівському ОУПФУ як тимчасово переміщена особа та отримувала пенсію по інвалідності. При цьому статус особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО було підтверджено довідкою УПСЗН Дергачівської РДА в Харківській області від 24.11.2015 року №.

10.08.2017 ОСОБА_1 до управління надано копію рішення №11 від 09.08.2017 УПСЗН Дергачівської РДА Харківської області про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2014 №.

На виконання приписів п. 12. Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування управлінням 22.078.2018 призупинено виплату пенсії ОСОБА_1 у зв'язку із скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2014 р. № .

Позивачу було направлено лист повідомлення, що для подальшої виплати пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Крім того листом від 09.10.2018, на звернення ОСОБА_1 від 25.09.2018, також було повідомлено, що для відновлення виплати пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 263 КАСУ справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 з 24.11.2015 року зареєстрована та проживає за адресою: 62367, АДРЕСА_1 та перебуває на обліку в Дергачівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за інвалідністю.

Відповідно до відмітки в паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 з 24.11.2015 року зареєстровано постійне місце проживання позивача за вищевказаною адресою (а.с. 14-15).

Згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Дергачівської РДА від 01.11.2018 року № 6804/02 встановлено, що дію довідки позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2014 року № скасовано за власним бажанням рішенням №11 від 09.08.2017 року та на теперішній час ОСОБА_1 не перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа (а.с.18).

Згідно розпорядження відповідача від 22.08.2018 року, копія якого міститься в матеріалах справи, позивачу призупинено виплату пенсії у зв'язку з скасуванням дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.11.2014 р. № згідно рішення УПСЗН Дергачівської районної державної адміністрації від 09.08.2017 року №11 (а.с.33).

Позивач, 20.09.2018 року, звернулась до Дергачівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Харківської області з заявою про відновлення виплати пенсії (а.с. 21-22). Проте, листом від 09.10.2018 року повідомлено позивача про необхідність надання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України (а.с. 19).

Не погоджуючись з зазначеними рішеннями позивач звернулась до суду.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізовано, зокрема, у ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 49 наведеного Закону встановлено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, з аналізу наведених норм вбачається, що виплата пенсії може бути припинена виключно за рішенням територіального органу Пенсійного фонду або суду у передбачених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" випадках та в інших випадках, передбаченими законами України.

Згідно ч.2 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

У відповідності до п.15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, особа, яка звертається за призначенням пенсії (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити уповноваженій особі органу, що призначає пенсію, паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Суд зазначає, що з моменту реєстрації позивачем постійного місця проживання за адресою: 62367, АДРЕСА_1 і відмови від статусу внутрішньо переміщеної особи характер правовідносин між нею та управлінням Пенсійного фонду України змінився, а тому і їх законодавче регулювання також, оскільки з вказаного часу до спірних правовідносин не підлягало застосуванню законодавство, яким врегульовано питання виплати (відновлення) пенсії внутрішньо переміщеним особам за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, в тому числі і норми Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365.

Крім того, припинення виплати пенсії позивачу на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, 05 листопада 2014 року № 637, 08 червня 2016 року № 365 прямо суперечить нормам Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким передбачено, що рішення про припинення виплати пенсії може бути прийнято виключно територіальним органом Пенсійного фонду або судом та лише у випадках, встановлених ч.1 ст. 49 наведеного Закону або, з урахуванням п.5 ч.1 ст.49 вказаного Закону, іншими законами України.

Нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не передбачено припинення виплати пенсії у випадках, встановлених підзаконними нормативно-правовими актами, а положеннями інших законів України не визначено такої підстави для припинення виплати пенсії, як відсутність паперової пенсійної справи або довідки внутрішньо переміщеної особи, враховуючи реєстрацію позивачем постійного місця проживання за адресою: 62367, АДРЕСА_1.

Також суд вважає необхідним застосування до спірних правовідносин практику Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: "Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Воно повинно усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією".

Суд також звертає увагу на положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України як актом прямої дії.

Таким чином, дії відповідача щодо призупинення з вересня 2018 року виплати пенсії ОСОБА_1 вчинені необґрунтовано, за відсутності правових підстав для припинення виплати позивачу пенсії, передбачених ч.1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та не у межах повноважень чи у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Стосовно вимоги про визнання протиправною бездіяльності Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яка полягає у невиплаті позивачу пенсії, починаючи з вересня 2018 року суд зазначає наступне.

Враховуючи наявність рішення пенсійного органу, щодо призупинення виплати пенсії, суд вважає, що прийняття судового рішення про визнання протиправною бездіяльності Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 пенсії, починаючи з вересня 2018 року, не є належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Так, суд відзначає, що дії суб'єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Позаяк позивач зверталася з питання, відносно якого на даний час виник спір, до суб'єкта владних повноважень та в матеріалах справи міститься розпорядження відповідача від 22.08.2018, то суд вбачає відсутність бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а натомість суб'єктом владних повноважень були вчинені дії щодо прийняття розпорядження, що не є його пасивною поведінкою. А отже, в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

У зв'язку з наведеним, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача про скасування розпорядження Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.08.2018 року про припинення виплати пенсії позивачу.

Суд також акцентує увагу на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова ВС України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов'язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. theUnitedKingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, поновити та виплатити заборгованість по виплаті пенсії з вересня 2018 року негайно після проголошення судового рішення, а саме повністю, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, тому зазначена вимога позивача про її поновлення та виплату пенсії негайно після проголошення судового рішення у повному обсязі задоволенню не підлягає, але водночас задовольняє вимогу щодо негайного виконання судового рішення у межах суми стягнення за один місяць.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині зобов'язання Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату позивачу пенсії з вересня 2018 року та виплатити заборгованість по виплаті пенсії з вересня 2018 року, оскільки вказане є дотриманням судом гарантії, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивач у встановленому законом порядку зареєстрував своє постійне місце проживання він втратив статус внутрішньо переміщеної особи, а відтак отримав право на виплату пенсії за місцем свого постійного проживання (реєстрації), отже відповідач безпідставно припинив виплату позивачу пенсійного забезпечення, чим порушив право на пенсійне забезпечення, а тому суд вважає адміністративний позов обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Розподіл судових витрат здійснюється з урахуванням норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Сумський шлях, б.9, м. Дергачі, Харківська область, 62303, від 22.08.2018 року про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 62367, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2).

Зобов'язати Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 62367, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) пенсії з вересня 2018 року та виплатити заборгованість по виплаті пенсії з вересня 2018 року.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 62367, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (вул. Сумський шлях, б.9, м. Дергачі, Харківська область, 62303, ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 62367, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 352, 40 грн. (триста п'ятдесят дві гривні 40 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 грудня 2018 року.

Суддя Бадюков Ю.В.