Справа № 2040/6254/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/6254/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Кононенко З.О.

суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Кошлачено О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018, суддя Бадюков Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 21.09.18 по справі № 2040/6254/18

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України , Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) третя особа Головне територіальне управління юстиції у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, в якому уточнивши позовні вимоги, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яке оформлене протоколом від 03.07.2018 року № 72/07/18;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, б.13, ) від 26.07.2018 року № 2469/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_2 від 06.02.2013 р.) під час виконання повноважень ліквідатора у справі № 922/6658/15 про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3 ГТУЮ у Харківській області складено Довідку № 14 від 25.04.2018 р., відповідно до висновків якої було встановлено порушення нею приписів абз. 13 ч. 2 ст. 41 та ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». 04.05.2018 року позивачем було подано до ГТУЮ у Харківській області належну інформацію (письмові пояснення) про усунення виявлених порушень. Проте, без врахування поданої позивачем інформації третьою особою було складено акт позапланової невиїзної перевірки, на підставі висновків якого внесено подання № 1114 до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення для розгляду. За наслідком даного розгляду прийнято, на думку позивача, протиправне та таке, що не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства, рішення в частині застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яке оформлене протоколом від 03.07.2018 року № 72/07/18, а відповідачем-2 прийнято незаконний наказ від 26.07.2018 року № 2469/5. Позивач вважає такі рішення відповідачів протиправними та незаконними; прийнятими без урахування ступеню вини позивача, всіх обставин та усунення нею виявлених порушень, а також такими, що порушують її права та законні інтереси, у зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (вул. Січових Стрільців, б.73, м. Київ, 01001), Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, б.13, м. Київ, 01001, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області (вул. Ярослава Мудрого, 16, м. Харків, 61002, 34859512) про визнання протиправними та скасування рішення та наказу - задовольнити в повному обсязі.

Скасовано рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (вул. Січових Стрільців, б.73, м. Київ, 01001) про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 1114 від 18.05.2018 р., яке оформлене протоколом засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 03.07.2018 року № 72/07/18;

Скасовано наказ Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, б.13, ) від 26.07.2018 року № 2469/5 "Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1".

Відповідач, Міністерство юстиції України, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач на підставі наказу Мінюсту від 25.01.2013 року № 175/5 отримав свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_2 від 06.03.2013 року (т.1 а.с. 24) і з вказаного часу здійснював відповідну діяльність.

Постановою господарського суду Харківської області від 28.01.2016 року по справі №922/6658/15 фізичну особу ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

ОСОБА_3 05.02.2018 року звернувся до ГТУЮ у Харківській області з листом, в якому вказав, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 виконує свої обов'язки з порушенням передбаченого законом порядку (т.1 а.с.27-28).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. по справі № 922/6658/15 - ухвалу господарського суду Харківської області від 20.11.2017р. у справі №922/6658/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено заяву боржника про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (вх.№21902 від 05.07.2017р.). Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № №. 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21а, 23а, 24а, 25а, 28, 29, З0, 32, 32а загальною площею 234,2 кв.м. та нежитлові приміщення підвалу № 1-7 загальною площею 221,3 кв.м. в літ. "А-4", загальною площею 455,6 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2, та витребувано із чужого незаконного володіння на користь ОСОБА_3 вказані вище нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 68-82).

16.01.2018 року арбітражною керуючою ОСОБА_1 було подано до Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції заяву про примусове виконання вказаного суду.

Постановою від 17.01.2018 року старшим виконавцем Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ Ярмоленком О.В. відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 922/6658/15, виданого 02.01.2018 року Господарським судом Харківської області (т.1 а.с.102-103).

Заяву щодо арбітражного керуючого до ГТУЮ ОСОБА_3. підписав вже у січні 2018 року, як-то вбачається з її тексту, і отримана вона ГТУЮ 05.02.2018 року (вх. № 3388), про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на копії листа заявника, тобто через 19 календарних днів з дня подання ОСОБА_1 заяви про відкриття виконавчого провадження до вказаного ВДВС.

Третьою особою було видано доручення № 17 від 02.04.2017 року, посвідчення № 18 від 02.04.2018 р. на проведення в строк з 23.04.2018 р. по 25.04.2018 р. позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 (т.1 а.с. 29, т.2 а.с.11).

Відповідно до повідомлення на проведення позапланової невиїзної перевірки № 18 від 02.04.2018 р. позивачу було запропоновано надати Комісії пояснення з предмету перевірки і копії документів до перевірки, а саме: ухвал та постанов по справі № 922/6658/15 про банкрутство ФОП ОСОБА_3, а також доказів вжиття заходів з повернення майна банкрута (нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2), що вибуло з його володіння, та доказів вжиття заходів з примусового виконання наказу про примусове виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. по справі № 922/6658/15 (т. 1 а.с. 25-26).

20.04.2018 р. позивачем надано до ГТУЮ у Харківській області письмові пояснення за вих. № 01-10/670 від 19.04.2018 р. з копіями документів (т. 1 а.с. 30-31). Згідно змісту наданих пояснень, позивачем 05.01.2018 року було отримано наказ, виданий 02.01.2018 року, на примусове виконання постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. по справі № 922/6658/15, та 16.01.2018 року арбітражною керуючою ОСОБА_1 було особисто подано до Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції заяву про примусове виконання рішення разом з доказами сплати судового збору, сплаченого з особистих коштів ліквідатора у сумі 3723 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ГТУЮ у Харківській області було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 (фактичний предмет перевірки - вжиття позивачем заходів з повернення майна банкрута (нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2), що вибуло з його володіння, та з інших питань, порушених ОСОБА_3 у листі), за результатом якої третьою особою було складено Довідку № 14 від 25.04.2018 року, в якій зазначено, що комісією під час проведення перевірки виявлені порушення позивачем приписів абз. 13 ч. 2 ст. 41 та ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» позаяк заперечення проти визнання права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 за банкрутом та витребування їх з чужого незаконного володіння, відсутність будь-яких активних дій з боку арбітражного керуючого ОСОБА_1, як стягувача у виконавчому провадженні, протягом більше трьох місяців з метою скорішого витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння,а також нереалізація постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. в частині визнання права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 за банкрутом свідчить про недобросовісне, неналежне виконання ОСОБА_1 своїх повноважень. Крім того, вказані порушення позивача зобов'язано усунути до 04.05.2018 року (т.1 а.с. 32-39).

04.05.2018 року позивачем було подано до ГТУЮ у Харківській області інформацію про усунення порушень, зазначених у Довідці № 14 від 25.04.2018 року, відповідно до якої позивачем було вчинено наступні дії:

1) 02.05.2018 р. подано до Господарського суду Харківської області скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ярмоленко О.В.

2) 02.05.2018 р. подано на ім'я заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Амельченка В.П. скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківський області Ярмоленко О.В.

3) 02.05.2018 р. подано до Державного реєстратора заяву про державну реєстрацію права власності на підставі Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. у справі №922/6658/15. Рішенням державного реєстратора №40915851 від 03.05.2018 р. відмовлено Позивачу в державній реєстрації права власності. Рішення держреєстратора мотивовано тим, що заява про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подана після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна

4) 04.05.2017 р. подано до Господарського суду Харківської області заяву про скасування обтяжень, накладених на нерухоме майно (т.1 а.с. 40-43).

За результатами оцінки поданих документів Комісією складено акт № 21 від 07.05.2015 р., в якому зроблено висновок про те, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 під час виконання повноважень ліквідатора у справі № 922/6658/15 про банкрутство ОСОБА_3 не спростовано висновків Комісії, викладених в Довідці № 14 від 25.04.2018 року, щодо порушення позивачем абз. 13 ч. 2 ст. 41 та ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що виявилось у нездійсненні вичерпних заходів для проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 за банкрутом та дій з витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, що є грубим порушенням арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень ліквідатору ОСОБА_3, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та кредиторів боржника (т.1 а.с. 44-47).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що суб'єкти владних повноважень при винесенні рішення про притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), та при прийнятті відповідного наказу, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, діяли необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, а також без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи (в даному випадку, позивача) і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з використанням повноважень не з тією метою, з якою вони надані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Організація та порядок проведення державним органом з питань банкрутства перевірок діяльності арбітражних керуючих, а також порядок накладання на них дисциплінарних стягнень за результатами заходів контролю визначений Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року № 1284/5 (далі - Порядок № 1284/5).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1284/5 встановлено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці (п.2.2 Порядку № 1284/5).

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:

проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого;

надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень,

складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Строк проведення перевірки не може перевищувати для позапланової - трьох робочих днів.

Як вбачається з матеріалів справи, ГТУЮ у Харківській області звернулося до Директора Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України з листом № 3388/05-27 від 09.02.2018 року для вирішення питання щодо вжиття заходів контролю у відношенні до арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання нею повноважень ліквідатора у справі № 922/6658/15 про банкрутство ФОП ОСОБА_3, про що останнього було повідомлено листом № 3388/05-20 від 09.02.2018 року.

Департамент з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України листом № 280/1947-32-18/9.3.1 від 16.03.2018 року погодив проведення третьою особою позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання нею повноважень ліквідатора ФОП ОСОБА_3 з питань, викладених останнім у скарзі.

Отже, правовою підставою для здійснення перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 була скарга ОСОБА_3 та доручення Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України.

Відповідно до приписів ст. 113 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2018 року начальник ГТУЮ у Харківській області звернувся до Директора Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України з листом щодо вирішення питання про внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_2 від 06.02.2013 року) дисциплінарного стягнення.

Так, за результатами аналізу акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 № 21 від 07.05.2018 року, Заступником директора департаменту начальником Управління з питань банкрутства складено Висновок про те, що Акт № 21, складений Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області, можна вважати таким, що відповідає вимогам законодавства з питань банкрутства та Порядку контролю.

18.05.2018 року Директор Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України звернувся до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) з поданням № 1114 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п.7.1 Порядку № 1284/5 підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема:

грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Відповідальність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) передбачена у статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у відповідності до частин другої, третьої якої арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

У відповідності до абз. 2 п. 4 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 року №181/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14.01.2013 року за № 112/22644 (далі - Положення), Комісія відповідно до покладених на неї завдань розглядає подання структурного підрозділу Мін'юсту, відповідального за забезпечення виконання Мін'юстом повноважень державного органу з питань банкрутства (далі - структурний підрозділ), про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

Пунктом 15 Положення передбачено, що на засідання Комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, запрошується арбітражний керуючий, стосовно якого розглядається таке питання, який має право давати додаткові пояснення по суті питання.

Відповідно до ч. 5, 6 статті 108 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обумовлено, що рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

03.07.2018 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) у присутності 5 членів Комісії.

За результатами засідання, Дисциплінарною комісією прийнято рішення про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 1114 від 18.05.2018 року. Вказане рішення оформлено Протоколом № 72/07/18 від 03.07.2018 року.

На підставі наведеного, Міністерством юстиції України прийнято наказ № 2469/5 від 26.07.2018 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) НОМЕР_2 від 06.02.2013 року, видане ОСОБА_1 (т.1 а.с.52).

Відповідно до ст. 109 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Тобто, вирішуючи питання щодо застосування дисциплінарного стягнення, Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих зобов'язана дотримуватись принципу пропорційності між допущеними порушеннями та видом дисциплінарного стягнення (попередження чи позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого), зокрема повинен дотримуватись необхідний баланс між наслідками до яких призвели порушення та суворістю застосованого стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували порушення:

абз. 13 ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство, що виявилось у нездійсненні вичерпних заходів для проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 за банкрутом та дій з витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння;

та, як наслідок, порушення вимог ч. 3 ст. 98 Закону про банкрутство - виконання обов`язку арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) діяти добросовісно, розсудливо, з метою, якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Також, у Акті зазначено, що за результатами перевірки виявлено грубе порушення, яке є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень.

Колегія суддів зазначає, що поняття грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), Порядком № 1284/5 не визначено, що свідчить про необхідність оцінки порушення, а саме є воно грубим чи не грубим саме під час розгляду подання Дисциплінарною комісією на засіданні, з урахуванням обставин матеріалів та пояснень осіб, які беруть участь у засіданні, у тому числі арбітражного керуючого.

Щодо зазначеного в акті порушення позивачем абз.13 ч.2 ст.41 Закону про банкрутство через невжиття ліквідатором вичерпних заходів для проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 за банкрутом та дій з витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння, судом встановлено вчинення позивачем наступних дій:

1) 16.01.2018 року позивачем було подано до Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції заяву про примусове виконання рішення разом з доказами сплати судового збору. Постановою від 17.01.2018 року старшим виконавцем Київського ВДВС міста Харкова ГТУЮ Ярмоленком О.В. відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 922/6658/15, виданого 02.01.2018 року Господарським судом Харківської області;

2) 02.05.2018 р. подано до Господарського суду Харківської області скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ярмоленко О.В.;

3) 02.05.2018 р. подано на ім'я заступника начальника Управління - начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Амельченка В.П. скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківський області Ярмоленко О.В.;

4) 02.05.2018 р. подано до Державного реєстратора заяву про державну реєстрацію права власності на підставі Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 20.12.2017 р. у справі №922/6658/15. Рішенням державного реєстратора №40915851 від 03.05.2018 р. відмовлено Позивачу в державній реєстрації права власності. Рішення держреєстратора мотивовано тим, що заява про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подана після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна;

5) 04.05.2017 р. подано до Господарського суду Харківської області заяву про скасування обтяжень, накладених на нерухоме майно.

Отже, наведені факти спростовують висновки третьої особи, які викладені в Довідці та в акті перевірки щодо невжиття ліквідатором вичерпних заходів для проведення державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 за банкрутом та дій з витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння.

Доказів зворотнього відповідачами та третьою особою до суду не надано, та зазначені обставини відповідачами та третьою особою не заперечуються.

Стосовно висновків ГТУЮ в Довідці про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 25.04. 2018 року щодо нездійснення відповідних дій позивачем протягом тривалого часу - більше трьох місяців, а також Акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 07.05.2018 р. № 21 щодо встановлення бездіяльності ОСОБА_1 протягом півроку з дати визнання права власності за банкрутом, колегія суддів зазначає, що питання тривалості строку обмежено власне заявою ФОП ОСОБА_3. яка була підписана ним у січні 2018 року, як-то вбачається з її тексту, і отримана вона ГТУЮ 05.02.2018 року (вх. № 3388), про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на копії листа заявника, тобто через 19 календарних днів з дня подання ОСОБА_1 заяви про відкриття виконавчого провадження до вказаного ВДВС.

Отже, заявник стверджував про не вчинення позивачем дій у період, обмеженим датою написання цієї заяви, а відтак ГТУЮ не мало права досліджувати дії та/або бездіяльність позивача поза межами цього строку, виходити за його межі, і інкримінувати позивачу вчинену бездіяльність протягом трьох місяців та півроку, відповідно, з дати прийняття рішення суду.

Колегія суддів, зауважує, що згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 6 Закону № 1404 установлено виконання рішень іншими органами та установами.

Відповідно до ст. ст. 5 та 6 вказаного Закону та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" перелік означених органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень є вичерпним.

Частинами 1 та 2 ст. 12 Закону № 1404 встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 13 Закону № 1404 передбачено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

У частинах 1 та 2 ст. 15 Закону № 1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Отже, саме на виконавця ч. 1 та 2 ст. 18 Закону покладено обов'язок вживати передбачені цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Права і обов'язки сторін виконавчого провадження встановлені статтею 19 Закону № 1404. Так, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Частиною 1 ст. 74 Закону № 1404 встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Із системного аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається наявність встановлених Законом прав сторони виконавчого провадження щодо, в тому числі, оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та відсутність вказаного обов'язку, навіть у кореспонденції приписів норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, обов'язковою умовою притягнення арбітражного керуючого до відповідальності за бездіяльність у частині невиконання судового рішення має бути наявною, передусім, протиправність, встановлена компетентним органом або судом, рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця.

Доказів протиправності рішень, дій чи бездіяльність останнього матеріали перевірки позивача в період, означений заявою скаржника ОСОБА_3 не містять, відповідачами не надано.

Також колегія суддів, зазначає, що чинне законодавство та матеріали перевірки позивача не містять установлених строків, переліку дій та обов'язків арбітражного керуючого щодо виконання судового рішення, через що неправомірним є також й зазначення про нездійснення ОСОБА_1 реєстрації за ОСОБА_3 об'єктів нерухомості.

Отже, під час перевірки та прийняття спірних рішень відповідачами, в порушення приписів ст. 109 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не враховано та не зазначено про негативні наслідки, ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку.

Стосовно встановлення в акті перевірки порушення ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно якої під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Судом першої інстанції встановлено, що комісією під час проведення перевірки та складання Акту за результатами перевірки, встановлене порушення Позивачем ч. 3 ст. 98 Закону про банкрутство, як наслідок порушення арбітражним керуючим абз. 13 ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство.

Слід звернути увагу на те, що діючим законодавством України, не передбачена можливість встановлення порушення вимог законодавства в сфері банкрутства під час виконання арбітражним керуючим своїх повноважень, «як наслідок», оскільки перевіркою повинно бути встановлено конкретне порушення, а також у Акті перевірки повинно міститися інформація про виявлене порушення, оцінка пояснень, зауважень, заперечень і документів, наданих арбітражним керуючим.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.04.2018 року у справі № 808/8461/14.

З Акту перевірки та Довідки про результати перевірки не вбачається, в чому саме полягає порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень не було враховано вини арбітражного керуючого, обставин вчинення, його тяжкості, не враховано тих обставин, що до позивача не застосовувалися дисциплінарні стягнення.

Зазначені обставини також не були враховані під час прийняття суб'єктом владних повноважень спірних рішень, не була надана відповідна оцінка перевіряючими під час складення акту перевірки та направленні подання до Міністерства юстиції.

Таким чином, має місце не доведення факту грубого порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог законодавства під час виконання своїх повноважень, яке б могло мати наслідком застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Враховуючи вказані нормативно - правові акти та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач не допускав порушень чинного законодавства України під час виконання обов'язків арбітражного керуючого в процедурі банкрутства ФОП ОСОБА_3, а Комісією з перевірки вказані обставини повинні були враховуватися під час складання довідки та акту перевірки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний позивачем наказ Міністерства юстиції України № 2469/5 від 26.07.2018 року та рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (керуючих санацією, розпорядників майна, ліквідаторів), відображене у протоколі № 72/07/18 від 03.07.2018 р. в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, а отже неправомірними, через що оскаржувані рішення та наказ підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 року по справі № 2040/6254/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача, Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.09.2018 по справі № 2040/6254/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 17.12.2018.