Справа № 826/10260/17
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року, що прийняте о 08 год. 52 хв. (повний текст складений 12 червня 2018 року), у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 07.06.2017 № З-0706/5/10/10-38/0706/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова відповідача є правомірною.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що наказом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 27.03.2017 № 61 П на підставі звернення прокуратури Київської області від 14.03.2017 № 10/10-1403/38 призначена позапланова перевірка на об'єкті будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (І, ІІ черги) за адресою: АДРЕСА_1 (замовник - ТОВ «В Квартирі», проектувальник - ФОП ОСОБА_4, генеральний підрядник - ТОВ «Айті Буд Плюс») з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

На підставі зазначеного наказу було видано направлення від 27.03.2017 для проведення позапланової перевірки.

Відповідачем 25.05.2017 проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (І та ІІ черги) за адресою: АДРЕСА_1».

За результатами перевірки складено акт, зі змісту якого вбачається, що за результатами перевірки встановлено, зокрема, що об'єкт будівництва розташований на земельній ділянці площею 0,4000 га, яка належить ТОВ «В Квартирі» на підставі договору суперфіцію від 10.09.2015 № 2037, за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Містобудівні умови та обмеження видані відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради від 27.08.2015 № 21-м та № 22-м. Департаментом зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва (І черга) від 22.09.2015 № КС61 та декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва (ІІ черга) від 23.09.2015 № КС37. Проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_4

Виходячи з будівельної документації, відповідач дійшов висновку, що проектувальником ФОП ОСОБА_4 розроблена та передана замовнику проектна документація з порушеннями вимог містобудівного законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил, а саме: проектувальником занижено категорію складності об'єкту (зазначену ІІІ категорію складності) - згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013, додаток А, таблиця А. 1 об'єкт будівництва, на якому постійно перебуває 845 чол. відноситься до V категорії складності та класу наслідків (відповідальності) СС3. Проектна документація, стадія Проект, розроблена не в повному об'ємі для об'єктів невиробничого призначення наведеному у додатку Д, ДБН А. 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Проектна документація, стадія Проект, розроблена на частини об'єкту будівництва та затверджена частинами, не відповідно до п.4.9 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Проектна документація стадія Проект на об'єкт будівництва в цілому відсутня. Вказаними діями проектувальником порушено вимоги статті 23 Закону України «Про архітектурну діяльність», статей 29, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво».

Також, 25.05.2017 відповідачем складено відносно позивача протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1-Л-З-2505/5 та видно припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано до 25.07.2017 усунути допущені порушення.

За результатом розгляду наведених матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, 07.06.2017 відповідачем прийнята відносно позивача спірна постанова № З-0706/5/10/10-38/0706/06/02 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ФОП ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 151 560 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що висновки відповідача, покладені в основу прийняття спірної постанови є помилковими, сформованими з перевищенням наданих повноважень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об'єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок), підставами для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Як зазначалося, спірна перевірка здійснена на підставі звернення прокуратури Київської області від 14.03.2017 № 10/10-1403/38.

Відповідно до пункту 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі - Порядок) посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Згідно пункту 14 Порядку суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до пункту 7 Порядку під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що у ході здійснення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов'язана пред'явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення такої позапланової перевірки, а суб'єкт містобудування, у свою чергу, зобов'язаний допустити цю посадову особу до об'єкта перевірки та надати документи, необхідні для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Як зазначалося, відповідачем на підставі наказу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 27.03.2017 № 61П, направлення від 27.03.2017 №238.17/01 було проведено спірну перевірку, за результатами якої складено акт від 25.05.2017.

Згідно пункту 21 Порядку у разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

Зі змісту акту вбачається, що перевірку було здійснено в присутності позивача, проте від отримання акту позивач відмовився, про що здійснено відповідну відмітку.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач не надав будь-яких доказів того, перевірка здійснювалася за його відсутності (зокрема щодо свого перебування у цей час в іншому місті тощо). Тому, враховуючи, що відповідачем зафіксовано у визначеному законом порядку присутність позивача та його відмову в отримання акту перевірки, колегія суддів вважає, що посилання на проведення перевірки за відсутності позивача є помилковим. На користь зазначеного також свідчить і те, що відповідачу було надано проектну документацію, на недоліках якої наголошено в акті перевірки.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що певні обставини встановлені відносно інших осіб у ході судового розгляду, правова оцінка, надана певному факту при розгляді іншої справи не є обов'язковою для суду та не звільняє сторін від обов'язку доказування обставин, на які вони посилаються як на підтвердження своїх вимог.

Відповідно до абзаців 3-4 пункту 3 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1995 року № 244 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 року № 735) (далі - Порядок № 244) у разі відмови суб'єкта містобудування в отриманні документів (протокол, постанова та документи, які підтверджують факт правопорушення), які є підставою для притягнення його до відповідальності, документи надсилаються суб'єкту містобудування рекомендованим листом з повідомленням.

Належним підтвердженням факту надіслання документів є розрахунковий документ відділення поштового зв'язку щодо оплати послуг з доставки рекомендованої поштової кореспонденції.

На виконання наведених норм, відповідачем на наступний день складення акту, припису та протоколу - 26.05.2017 направлено їх позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення (цінним листом). При цьому, у протоколі було зазначено про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, відповідачем були вчинені всі залежні від нього дії, передбачені законодавством, з метою належного повідомлення позивача про розгляд його справи.

За змістом абзацу другого пункту 17 Порядку № 244 відомості про час і місце розгляду справи повідомляються суб'єкту містобудування, який притягається до відповідальності, та іншим особам, які беруть участь у розгляді справи, не пізніше як за три доби до дня розгляду справи.

Згідно абзацу шостого пункту 3 Порядку № 244 надіслання рекомендованим листом з повідомленням документів, які є підставою для притягнення до відповідальності, за адресою місцезнаходження (місця проживання) суб'єкта містобудування, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, вважається належним врученням зазначених документів незалежно від факту їх отримання суб'єктом містобудування.

Отже, надіслання відповідачем акту, припису та протоколу 26.05.2017 вважається належним врученням зазначених документів позивачу у відповідності до викладених норм. Отже, позивача було завчасно та належним чином повідомлено про розгляд справи 26.05.2017.

Щодо суті виявлених порушень, то колегія суддів наголошує на такому.

В акті перевірки зазначено про те, що проектна документація розроблена позивачем з порушеннями вимог містобудівного законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил, а саме:

- проектувальником занижено категорію складності об'єкту (зазначену ІІІ категорію складності) - згідно ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013, додаток А, таблиця А. 1 об'єкт будівництва, на якому постійно перебуває 845 чол. відноситься до V категорії складності та класу наслідків (відповідальності) СС3;

- проектна документація, стадія Проект, розроблена не в повному об'ємі для об'єктів невиробничого призначення наведеному у додатку Д, ДБН А. 2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»;

- проектна документація, стадія Проект, розроблена на частини об'єкту будівництва та затверджена частинами, не відповідно до п.4.9 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво». Проектна документація стадія Проект на об'єкт будівництва в цілому відсутня.

Аналіз приписів Закону № 3038-VI дає підстави для висновку, що у випадках, коли проектна документація на об'єкт будівництва відсутня чи об'єкт їй не відповідає, віднесення такого об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності належить до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю, а саме Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів.

Державна архітектурно-будівельна інспекція України (на сьогодні - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю) за змістом статей 6, 7 Закону № 3038-VI здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема контроль за дотриманням законодавства, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Відповідно до частини третьої статті Закону № 3038-VI до повноважень органу державного архітектурно-будівельного контролю віднесено також розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності та застосування санкцій за ці правопорушення, наприклад, накладення штрафу за експлуатацію неприйнятого в експлуатацію об'єкта будівництва. Розмір штрафу за таке правопорушення залежить від категорії складності об'єкта будівництва.

Визначення категорії складності об'єкта будівництва не віднесено до компетенції жодного іншого державного органу. Таким чином, відповідач наділений повноваженнями на перевірку віднесення об'єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності в порядку виконання своїх контрольних функцій.

В абзаці третьому частини першої статті 4 Закону № 3038-VI об'єктами будівництва визначено будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

За змістом підпункту 1 пункту М2 додатку М до Державних будівельних норм А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 3 березня 2012 року № 98, для об'єкта будівництва, до складу якого входить декілька окремих будинків, будівель або споруд (комплекс), категорія складності визначається окремо для кожного будинку, будівлі, споруди.

При цьому, згідно визначення Державних будівельних норм А.2.2-3-2012 об'єкт будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси або їх частини, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури; комплекс (будова) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об'єднаних цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією; будівля - різновид споруди, що складається з несучих та огороджувальних або сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для життєдіяльності людей та виробництва продукції; будинок - різновид будівлі, яка призначена, як правило, для проживання та обслуговування людей; відокремлена частина будинку, будівлі, споруди - автономна конструктивна система, відокремлена деформаційно-температурним, антисейсмічним (за потреби) швом, протипожежною стіною, та має автономне інженерне забезпечення (наприклад, блок-секція, дільниця, цех тощо); черга будівництва - визначена проектною документацією частина комплексу (будови) - будинки, будівлі, споруди, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури, введення в дію яких частково забезпечує випуск продукції або надання послуг, їх безпечну експлуатацію та самостійне функціонування. Черга будівництва може поділятися на пускові комплекси для можливості їх введення в експлуатацію.

Як вбачається з долучених позивачем розрахунків класу наслідків (відповідальності) та категорії складеності багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями (І та ІІ черги) (а.с. 16-19), спірне будівництво запроектовано здійснювати у дві черги. При цьому, у вказаних розрахунках вказано, що будинок І черги від будинку ІІ черги відділені суцільною протипожежною стіною, будинки мають власне інженерне забезпечення.

Наведений у розрахунках, наданих позивачем опис об'єкта будівництва дає підстави вважати, що І та ІІ черги будівництва є відокремленими частинами одного будинку (пункт 3.4 ДБН А.2.2-3-2012), а тому визначення категорії складності має здійснюватися для І та ІІ черги будівництва разом як одного будинку, а не окремо.

Оскільки позивачем не було надано інших доказів (власне проектної документації), колегія суддів, враховуючи додаток А до ДСТУ-Н Б.В.1.2-16:2013 (щодо визначення категорії складеності), підтримує висновок відповідача про заниження позивачем категорії складеності спірного об'єкта будівництва.

Доводів відносно невірного здійснення розрахунку відповідачем класу наслідків на об'єкті будівництва (І та ІІ черги) позивачем не наведено.

У додатку Д до ДБН А.2.2-3-2012 визначений склад проекту (затверджувальної частини рп) на будівництво об'єктів невиробничого призначення.

Згідно пункту 4.9 ДБН А.2.2-3-2012 проектування може виконуватись за чергами будівництва, а також із виділенням пускових комплексів, якщо це передбачено завданням на проектування. У цьому разі проектна документація на першій стадії проектування (Техніко-економічне обґрунтування, Техніко-економічний розрахунок, Ескізний проект, Проект) розробляється у цілому на об'єкт, з виділенням черг будівництва, а також пускових комплексів. Черги та пускові комплекси будівництва повинні забезпечувати санітарнопобутові умови, пожежну безпеку, охорону праці та охорону навколишнього середовища тощо.

Можливість суду перевірити обставини повноти проектної документації згідно наведених вимог, залежить від надання суду відповідної проектної документації (її належним чином завіреної копії).

Відповідно до частини другої статті 73 КАС предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно частин першої-другої статті 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою-другою статті 77 КАС передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, обов'язок доказування правомірності свого рішення у справі про його протиправність, дійсно, покладається на відповідача. Проте, наявність такого обов'язку не відміняє принципу змагальності сторін та не звільняє позивача від обов'язку доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, у даному випадку - відповідності проектної документації встановленим вимогам.

Судом апеляційної інстанції на виконання обов'язку щодо офіційного з'ясування обставин справи, направлявся позивачу запит із пропозицією надати спірну проектну документацію, проте поштове відправлення повернулося на адресу суду у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання, тобто з незалежних від суду причин.

При цьому, запит направлявся на адресу, повідомлену позивачем у позовній заяві та у додаткових поясненнях (а.с. 120). На виконанням частини першої статті 131 КАС позивачем не повідомлялося суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження).

Відсутність проектної документації, не подання її позивачем на підтвердження своїх доводів щодо її відповідності встановленим вимогам, не дає суду дійти іншого висновку щодо категорії складності, ніж зробленого на підставі розрахунків, наданих позивачем, про що зазначалося вище, а також щодо її повноти у відповідності до додатку Д та пункту 4.9 ДБН А.2.2-3-2012.

Відповідні докази були відсутні і час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» від 14.10.1994 № 208/94-ВР (далі - Закон № 208/94-ВР), суб'єкти містобудування, які здійснюють проектування об'єктів, експертизу проектів будівництва, несуть відповідальність у вигляді штрафу за передачу замовнику проектної документації для виконання будівельних робіт на об'єкті будівництва, розробленої з порушенням вимог законодавства, містобудівної документації, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі за нестворення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення, незабезпечення приладами обліку води і теплової енергії, а також за заниження класу наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва: проектна організація - у розмірі дев'яноста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи викладені вище обставини, відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову, наклавши на позивача штраф згідно частини першої статті 2 Закону № 208/94-ВР.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправною та скасування постанови повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 17.12.2018.