Справа № 286/4083/18
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 286/4083/18

Головуючий у 1-й інстанції: Кулініч Я.В.

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

13 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інспектора відділу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Микитюка А.І. на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року (місце ухвалення рішення - м. Овруч) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Інспектора відділу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Микитюка А.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Інспектора відділу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Микитюка А.І., в якому просив:

- визнати дії інспектора відділу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка А.І. по складанню постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №774484 від 09.10.2018 року, протиправними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №774484 від 09.10.2018 року,

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 09.10.2018 року близько 16 години, рухаючись через КП, яке знаходиться на об'їзній дорозі м. Коростеня був зупинений інспектором патрульної поліції. На автомобілі НОМЕР_1, яким він керував відповідно до підпункту 2 п. 9.8 ПДР були увімкнені денні ходові вогні, зазначене правило діє при русі поза межами населених пунктів у період з 1 жовтня до 1 травня, а у разі відсутності денних ходових вогнів в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Під час зупинки інспектором поліції було неправомірно складено постанову щодо порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права, а саме не зазначено який саме пункт ПДР порушено, відсутнє місце розгляду справи, не роз'яснено права на оскарження.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №774484 від 09.10.2018 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року та прийняти нове, яким позовну заяву залишити без розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що копію постанови про вчинення правопорушення позивачу було запропоновано отримати на місці вчинення правопорушення, 09.10.2018 року, однак позивач відмовився. З позовом позивач звернувся до суду 31.10.2018 року, а отже позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 09.10.2018 року інспектором відділу №1 роти ТОР УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Микитюком А.І. винесено постанову НК №774484 про накладення адміністративного стягнення на позивача у вигляді штрафу в сумі 425 грн за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

З вказаної постанови вбачається, що 09.10.2018 року о 16год. 00хв. на 160 км водій керував транспортним засобом з увімкненими протитуманними фарами, в той час коли умови недостатньої видимості не настали, чим порушив п.п.19.1, 19.5 ПДР України. Від отримання копії постанови позивач відмовився.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. З аналізу п.п. 19.1, 19.5 ПДР України суд дійшов висновку, що вказані правили не містять заборони використання протитуманних фар не лише в умовах недостатньої видимості.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ч. ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини другої статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Положенням ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вважає, що застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи.

З позовної заяви вбачається, що позивачем оскаржується постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка була винесена 09.10.2018 року

З позовом до суду позивач звернувся 31 жовтня 2018 року, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до суду, передбаченого положеннями КАС України та КУпАП.

Судом встановлено, що 09.10.2018 року позивач відмовився від отримання оскаржуваної постанови, копію якої позивач отримав по пошті 18.10.2018 року.

Позивачем до суду першої інстанції було подано клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, яке вмотивоване тим, що лише 25.10.2018 року позивач звернувся до Овруцького бюро правової допомоги, оскільки строк видачі довідки про дохід Державною фіскальною службою складає 3-5 днів. Наказом Коростенського місцевого центру з надання БВПД №1551 від 26.10.2018 року йому надано безоплатну вторинну допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Ухвалою Овруцького районного суд Житомирської області від 05.11.2018 року позивачу поновлено пропущений строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказане свідчить про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (№ 63566/00) та пункту 13 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Петриченко проти України» (№ 2586/07), суд зобов'язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов'язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.

Висновок про надання оцінки судом аргументам сторін зазначений і у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 по справі № 809/1338/17.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду зазначених в ухвалі від 05 листопада 2018 року.

Суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд, в межах доводів апеляційної скарги, перевіряючи рішення суду першої інстанції, вважає, що судом було з'ясовано всі обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Інспектора відділу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Микитюка А.І. залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 13 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 грудня 2018 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.