Справа № 620/3730/18
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року Чернігів Справа № 620/3730/18

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправною відмови відповідачів у призначенні позивачу пенсії, зобов'язання Сосницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня набуття права на таку пенсію, тобто з 21.07.2018.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачами протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю стажу роботи трактористом, необхідного для призначення пенсії. Зазначає, в його трудовій книжці є відповідні записи про встановлений мінімум вихододнів та фактично відпрацьовану кількість вихододнів за всі роки роботи трактористом.

Відповідач 1 подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що відповідно до поданих позивачем документів, пільговий стаж роботи трактористом підтверджується з 01.01.1984 по 31.12.1985, з 01.01.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1998, а стаж роботи на цій посаді за 1981-1983 роки, за 1986-1987 роки, за 1991 рік - за фактичною тривалістю, за 1999 рік (303 трудодні), за 2000 рік (7 місяців 29 днів) та з 01.01.2001 по 31.08.2001 (4 місяці 20 днів) підтверджений актами перевірки на підставі первинних документів, що не дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідач 2 подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки у позивача необхідний страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах не підтверджується трудовою книжкою та первинними документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.08.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 34-35).

Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, було розглянуто заяву позивача про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої було прийнято рішення від 13.09.2018 № 72, яким підтверджено ОСОБА_1 пільговий стаж роботи на посаді тракториста з 01.01.1984 по 31.12.1985, з 01.01.1988 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 31.12.1998, а стаж роботи на цій посаді за 1981-1983 роки, за 1986-1987 роки, за 1991 рік - за фактичною тривалістю, а за 1999 рік (303 трудодні), за 2000 рік (7 місяців 29 днів) та з 01.01.2001 по 31.08.2001 (4 місяці 20 днів) підтверджено відповідно до даних про спеціальний стаж, що зараховується до трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 43-45).

За наслідками розгляду заяви позивача, Сосницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення, оформлене протоколом від 26.09.2018 № 10, про відмову у призначенні пенсії у зв'язку з недостатністю пільгового стажу. Всього пільговий стаж становить 18 років 18 днів (а.с. 46).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 144 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу, зокрема: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.

Аналогічні положення містяться також в пункті «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном (пункт 20 Порядку № 637).

Так, визначальними обставинами для встановлення пільгового характеру спірного стажу є: встановлення факту роботи позивача на посаді тракториста - машиніста та встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі.

Відповідно до трудової книжки колгоспника та архівної довідки архівного відділу Коропської районної державної адміністрації від 03.07.2018 № 83 в періоди з 1981 по 29.11.2001 позивач працював трактористом в колгоспі «Родина», яке в 1992 році було реорганізовано в КДСП «»Колос», а в 2000 році - в ПСП «Колос» (а.с. 36-38, 89).

Так, позивачем було надано як до пенсійного органу, так і до суду копію трудової книжки колгоспника на ім'я ОСОБА_1, в якій містяться дані про відпрацьовані вихододні з 1981 по 2001 роки та встановлені мінімуми вихододнів за вказані роки, які засвідчені підписами уповноважених осіб, однак кількість відбитків печаток не відповідає кількості записів по роках.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано.

Суд не вбачає необхідності підтвердження наявного трудового стажу через механізм його зарахування за рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка дає можливість встановити характер роботи позивача на посаді тракториста та безпосередню зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі.

Відсутність інших документів на підтвердження пільгового трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового та пільгового стажу.

В даному випадку, відсутність документів в державних архівах і, як наслідок, не підтвердження уточнюючими довідками про встановлений мінімум вихододнів позивача призводить до порушення принципу рівності особи перед законом.

За таких обставин, суд вважає за можливе здійснити розрахунок пільгового трудового стажу позивача за записами, що містяться в трудовій книжці колгоспника, враховуючи також те, що відповідачами не оспорюється праця ОСОБА_1 трактористом і безпосередня його зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З урахуванням зазначеного, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, оформлене протоколом від 26.09.2018 № 10, про відмову у призначенні пенсії.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у призначенні позивачу пенсії, то суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем 2 рішення про відмову в призначенні пенсії не приймалось.

Разом з тим, щодо зобов'язання Сосницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня набуття права на таку пенсію, тобто з 21.07.2018, суд зазначає наступне.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого, є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Суд зазначає, що відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Натомість, другий абзац частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд зазначає, що при розгляді справ за адміністративними позовами про зобов'язання органів Пенсійного фонду України призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах, суд вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про призначення та виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовна вимога про зобов'язання Сосницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня набуття права на таку пенсію, тобто з 21.07.2018 є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобов'язання Сосницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати пенсії позивачу за віком на пільгових умовах в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, за рахунок бюджетних асигнувань Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України (вул. Чернігівська, 54, смт. Сосниця, Сосницький район, Чернігівська область, 16100, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П'ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України, оформлене протоколом від 26.09.2018 № 10, про відмову у призначенні пенсії.

Зобов'язати Сосницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України повторно розглянути питання щодо призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 352,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.12.2018.

Суддя Н.М. Баргаміна