Справа № 803/428/18
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/680/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

позивач: не з'явився

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд Груп» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі № 803/428/18 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд Груп» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції - Денисюк Р.С.,

час ухвалення рішення - 24.04.2018 о 12:15 год.,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення - 02.05.2018,-

В С Т А Н О В И В :

15 березня 2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бомонд Груп» (далі - ТзОВ «Бомонд Груп», позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) та просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 листопада 2017 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ГУ ДФС у Волинській області в листопаді 2017 року було проведено перевірку ТзОВ «Бомонд Груп», за результатами якої складено акт перевірки від 10 листопада 2017 року № 001141, у якому зроблено висновок про не оприбуткування позивачем готівкових коштів в сумі 13000,00 грн.. На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем 21 листопада 2017 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 65000,00 грн.. Позивач не погоджується із висновками, викладеними в акті перевірки та оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням з тих підстав, що Z - звіт № 634 за 22 лютого 2017 року належним чином було роздруковано та здійснено відповідний запис в Книзі обліку розрахункових операцій (КОРО), відтак готівкові кошти в сумі 13000,00 грн. належним чином було оприбутковано. Крім цього вказує на те, що постанова Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637, якою затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, втратила чинність 05 січня 2018 року, а тому її застосування відповідачем є незаконним.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - ТзОВ «Бомонд Груп» оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято без врахування всіх фактичних обставин справи та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що жодних підстав для проведення перевірки у відповідача не було, а тому сам факт перевірки і відповідно процедурні документи, які складені за результатами даної перевірки є незаконними, і недопустимими доказами для прийняття рішення про накладення штрафу. Також звертає увагу, в книзі КОРО сума готівки 13000 грн., зазначена олівцем, отже запис було таки здійснено і відповідно законодавство щодо не оприбуткування готівки в касі за 22 лютого 2017 року порушено не було. Зазначає, що навіть якщо вважати, що запис в книзі КОРО про суму в повному обсязі надходження 13000 грн., зроблений олівцем є порушенням, то власне це не є порушення оприбуткування, а є порушенням порядку здійснення такого оприбуткування, а сам процес оприбуткування відбувся, оскільки кошти в сумі 13000 грн. в той же день 22 лютого 2017 року надійшли на розрахунковий рахунок ТзОВ «Бомонд Груп» в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» у м. Луцьку. Також зазначає, що Положення №637 від 15 грудня 2004 року втратило чинність і відповідно не може застосовуватись для обґрунтування бездоказових та незаконних документів і дій відповідача.

06 липня 2018 року відповідачем - ГУ ДФС у Волинській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на безпідставність доводів апелянта та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області відповідно до наказу про проведення перевірки від 03 листопада 2017 року №3293, направлень на перевірку від 06 листопада 2017 року №003451, №003452 проведено фактичну перевірку господарської одиниці - салону краси «БОМОНД», розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Травнева, 2а та належить ТзОВ «БОМОНД ГРУП».

Перевірку проведено у присутності директора підприємства Демчук А.С. та адміністратора Мельничук Н.М.. Директор підприємства Демчук А.С. ознайомилась з вищевказаним наказом про проведення перевірки, направленнями та отримала їх копії 08 листопада 2017 року, про що свідчать розписки (а.с. 54, 54 зворот).

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області складено акт перевірки від 10 листопада 2017 року № 001141 (а.с. 19-20), в якому зроблений висновок про порушення ТзОВ «БОМОНД ГРУП» пунктів 2.2, 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637 (далі - Положення № 637), а саме: встановлено не оприбуткування готівкових коштів в КОРО на підставі фіскального звітного чеку РРО від 22 лютого 2017 року №634 на загальну суму 13000,00 грн., про що зроблено відповідний запис у КОРО.

По виявлених у ході перевірки порушеннях Демчук А.С. 10 листопада 2017 року надала письмове пояснення, з якого слідує, що готівкові кошти на підставі фіскального звітного чеку РРО від 22 лютого 2017 року №634 на загальну суму 13000,00 грн. не оприбутковані у КОРО в зв'язку з допущеною адміністратором салону краси помилкою, з невідомих їй причин (а.с. 25 зворот).

З актом перевірки директор підприємства ознайомилася, підписала його без будь-яких зауважень та своїм підписом засвідчила отримання одного примірника акту (а.с. 20 зворот).

10 листопада 2017 року посадовою особою ГУ ДФС у Волинській області відносно директора підприємства Демчук А.С. складено протокол про адміністративне правопорушення № 00000301 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-15 КУпАП та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 21 листопада 2017 року № 397/03-20-14-05, якою Демчук А.С. притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 1700,00 грн. (а.с. 24 зворот, 25).

Позивач не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 10 листопада 2017 року №001141 подав заперечення (а.с.8), однак листом від 21 листопада 2017 року №11490/10/03-20-14-05/10 ГУ ДФС у Волинській області заперечення залишено без задоволення, а висновки вказаного акту перевірки без змін (а.с. 55).

На підставі акту перевірки ГУ ДФС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21 листопада 2017 року №, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 65000,00 грн. (а.с.9).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 21 листопада 2017 року № протиправним позивач - ТзОВ «БОМОНД ГРУП» звернулося з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було забезпечено оприбуткування готівкової виручки на суму 13000,00 грн. в КОРО 22 лютого 2017 року, отже не було виконано вимоги законодавства щодо оприбуткування готівкових коштів в касі підприємства, у зв'язку з чим висновок контролюючого органу про порушення позивачем пунктів 2.2, 2.6 Положення №637 є обґрунтованим. Таким чином прийшов до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність винесення податкового повідомлення-рішення від 21 листопада 2017 року № , а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інcтанції, колегія суддів виходить з такого.

Визначення порядку ведення касових операцій для банків, інших фінансових установ, підприємств і організацій віднесено до повноважень НБУ (пункт 6 статті 33 Закону України «Про Національний банк України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15 грудня 2004 року №637 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №637) визначено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 2.2 Положення №637, підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно пункту 2.6 Положення № 637, уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книги). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що надходження готівки від покупця з фіксуванням її через реєстратора розрахункових операцій і занесенням до книги обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків є оприбуткуванням готівки в касу. Використання книги обліку розрахункових операцій, зареєстрованої на реєстраторі розрахункових операцій, передбачає, зокрема, щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995року (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) книга обліку розрахункових операцій - це прошнурована і належним чином зареєстрована в органах в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Згідно із пунктами, 6, 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: забезпечувати зберігання використаних книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вказує, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій або використанням розрахункової книги оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках реєстратора розрахункових операцій (даних розрахункової книги) та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність згідно абзацу третього статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» №436/95 від 12 червня 1995 року.

Таким чином, виконання цих дій в сукупності може свідчити про належне оприбуткування готівкових коштів.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, які викладені в постановах від 23 січня 2018 року (2а-12605/11/2670, провадження - К/9901/501/18) та від 06 лютого 2018 року (справа № 2а-14315/10/0470, провадження - К/99901/1439/18).

Згідно абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95 (з наступними змінами та доповненнями) у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2017 року позивачем було видрукувано Z-звіт РРО №634 на суму проведених розрахунків готівкою 13000,00 грн. (а.с. 37).

Актом перевірки встановлено не оприбуткування готівкових коштів в КОРО на підставі зазначеного фіскального звітного чеку на загальну суму 13000,00 грн..

З книги обліку розрахункових операцій від 09 грудня 2016 року реєстраційний №р1 слідує, що сума готівкових коштів в розмірі 13000,00 грн. на підставі Z-звіту №634 від 22 лютого 2017 року відображена олівцем, тобто не здійснено облік готівкових коштів у повній сумі в день їх фактичного надходження у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітного чеку РРО (Z-звіт РРО № 634 на суму 13000,00 грн.), про що зроблено відповідний запис (а.с. 22).

Дану обставину щодо не оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій за 22 лютого 2017 року підтвердила і директор підприємства у своїх поясненнях, наданих в ході проведення перевірки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно застосовані штрафні санкції згідно абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12 червня 1995 року № 436/95 - у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми 13000,00 грн..

Щодо покликання апелянта про те, що в книзі обліку розрахункових операцій сума готівки 13 000 грн., зазначена олівцем, отже запис було таки здійснено і відповідно законодавство щодо не оприбуткування готівки в касі за 22 лютого 2017 року порушено не було, то такі колегія суддів вважає безпідставними виходячи з наступного.

Згідно з вимогами підпунктів 4, 5 пункту 4 розділу 2 Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом міністерства фінансів України від 14 червня 2016 року №547 перед початком використання книги ОРО на її титульній сторінці слід зазначити дату початку використання. Записи в книзі ОРО мають виконуватися кульковою ручкою з пастою темного кольору. Використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає: наявність книги обліку розрахункових операцій в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вчинення запису в книзі обліку розрахункових операцій у спосіб, що не був передбачений Порядком №547, свідчить про його відсутність та відповідно не підтверджує належне здійснення обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскального звітного чеку РРО.

Вказаним Порядком передбачено заповнення книги обліку розрахункових операцій кульковою ручкою з метою відображення суб'єктами господарювання достовірних відомостей та уникнення можливості внесення до неї виправлень.

Колегія суддів, також, вважає необґрунтованим та не приймає до уваги покликання апелянта про те, що відповідачем застосовано Положення № 637, яке втратило чинність, оскільки на момент проведення перевірки та на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення зазначене Положення було чинне.

Колегія суддів також звертає увагу, що Положенням № 637 передбачено чіткий алгоритм дій для здійснення оприбуткування готівкових коштів (а саме фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій) за невиконання вимог якого застосовується санкція передбачена Указом Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», таким чином твердження апелянта про те, що оприбуткування готівкових коштів в книзі обліку розрахункових операцій відбулося належним чином, про що свідчить касова книга за 22 лютого 2017 року, копія виписки з банку, копії касових ордерів, копія чека РРО, є безпідставними оскільки вказаний порядок дій позивачем дотримано не було.

Щодо покликання апелянта про відсутність правових підстав для проведення фактичної перевірки позивача, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 80.1 статті 80 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.4 пункту 80.2. статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, абзацом другим пункту 81.3 статті 81 ПК України, визначено, що керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов'язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Матеріалами справи підтверджено, що копії наказу та направлень на проведення перевірки були вручені директору підприємства Демчук А.С. під підпис 08 листопада 2017 року, яка без будь-яких заперечень допустила посадових осіб ГУ ДФС у Волинській області до проведення перевірки. Фактична перевірка була проведена в її ж присутності та адміністратора салону краси «БОМОНД».

Крім цього, з актом перевірки директор підприємства ознайомилася та підписала його без будь яких-яких зауважень та заперечень.

Законність проведення перевірки не оспорювалась позивачем ні під час проведення перевірки, ні під час подання заперечень на акт перевірки. Також, наказ про проведення перевірки від 03 листопада 2017 року № 3293 позивачем не оскаржувався в судовому порядку, відтак є чинним.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що проведення фактичної перевірки господарської одиниці позивача - салону краси «БОМОНД» здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини 1,2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем ГУ ДФС у Волинській області було доведено правомірності свого рішення належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а податкове повідомлення-рішення від 21 листопада 2017 року № винесено на підставі вимог чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29) .

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись, ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд Груп» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі № 803/428/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 13.12.2018 року.