Справа № 819/512/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/453/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Сеника Р. П.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року в справі № 819/512/18 (головуючий суддя - Мірінович У. А., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 13 червня 2018 року) за позовом Головного управління ДФС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2018 року Тернопільським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління ДФС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 3893,48 грн., яка не сплачена добровільно, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 податковий борг на суму 3893 ( три тисячі девяносто три) гривні 48 коп. з яких, по платежах: 3616 (три тисячі шістсот шістнадцять) гривень 72 коп. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; 276 (двісті сімдесят шість) гривень 76 коп. військовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а податковим органом не надано належних доказів на підтвердження наявності підстав для визначення податкового зобов'язання та стягнення податкового боргу.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити.

Інші особи, у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України платник податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (за податковою адресою) відобразити в ній вказаний дохід та самостійно до 1 серпня, що настає за звітним сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, у Бучацькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області Фізична особа - громадянин ОСОБА_1, дата народження - 19.08.1975, перебуває на податковому обліку як платник податків.

Судом першої інстанції встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 було подано до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, податкову декларацію від 28.04.17 про майновий стан і доходи за 2016 рік, у якій самостійно визначено суму податкового зобов'язання 179118,65 грн., з яких: з податку на доходи фізичних осіб у сумі 179118,65 грн. та з військового збору на суму 14926,55 грн., у зв'язку з прощенням частини боргу згідно Додаткової угоди №1 від 12.02.2016р. до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 21.12.2006 р. та згідно повідомлення про анулювання боргу АТ "УкрСиббанк" від 16 лютого 2016 р. вих. №31-5/44.

Однак, фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 самостійно до 1 серпня 2017 року не було сплачено суму податкового зобов'язання, зазначеної в поданій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Також в матеріалах справи наявна уточнююча декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік фізичної особи - платника податку ОСОБА_1 де зменшено суму, яка підлягає до перерахування до бюджету (рядок 26-2. декларації), а саме на 179118, 65 грн.

Відповідно за період з 30.10.2017 по 22.12.2017 податковим органом нараховано пеню яка відповідачем не сплачена.

Відповідно до ст.67 Конституції України відповідач у справі зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 41 ПК України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи державної податкової служби.

Відповідно до п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується наявність податкового боргу фізичної особи - платника податку ОСОБА_1, розмір якого становить 3893,48 грн.

У відповідності до п.п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.

В матеріалах справи видно, що фізичній особі - платнику податку ОСОБА_1 виставлялась податкова вимога №2478-17 від 07.08.2017 року яка була йому надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена ним у податкових органах та отримана ним 13.09.2017 року, про що свідчить запис про отримання поштового відправлення.

З дати отримання податкової вимоги, фізична особа - платник податку ОСОБА_1 податковий борг не погашав у повному обсязі, а отже, відповідно до статті 60 ПК України зазначена податкова вимога не відкликалася.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що фізична особа - платник податку ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував узгоджені суми податкового зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами на загальну суму 3893,48 грн., в тому числі по платежах: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування - 3616,72 грн, військовий збір - 276,76 грн.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 313, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року в справі № 819/512/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.