Справа № 638/13368/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 638/13368/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Лях О.П.

суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року (повний текст складено 17.09.2018 року, головуючий суддя І інстанції Шестак О.І., м.Харків) по справі № 638/13368/18 за позовом Головного Управління Державної міграційної служби в Харківській області до Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 про затримання та примусове видворення іноземця за межі України,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2018 року позивач, Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі - ГУДМС України в Харківській області), звернувся до суду з адміністративним позовом до Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просить примусово видворити за межі України Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 та затримати відповідача на строк 6 (шість) місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою ідентифікації та забезпечення його видворення. (а.с.2-14)

Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач прибув в Україну поза пунктом пропуску Державного кордону з метою транзитного проїзду до країн Європейського союзу. Паспортний документ відсутній, близьких родичів серед громадян України не має, постійного джерела доходів, гарантій приймаючої сторони України немає, підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 14.09.2018 року адміністративний позов задоволено:

- затримано з метою забезпечення видворення за межі території України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, терміном до шести місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України;

- примусово видворено за межі України громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, без постійного місця проживання);

- допущено негайне виконання рішення суду. (а.с.33-38)

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що громадяни Соціалістичної Республіки В'єтнам, які не мали законних підстав для перебування на території України підлягають реадмісії, що в свою чергу виключає можливість застосування до них процедури примусового видворення.

Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.09.2018 року під час проведення цільового профілактичного заходу з виявлення іноземців та осіб без громадянства, які нелегально перебувають на території м. Харкова, працівниками ГУДМС України в Харківській області спільно з працівниками УБЗПТЛ ГУНП в Харківській області було виявлено громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». (а.с.21)

В ході проведення перевірки встановлено, що відповідач прибув в Україну поза пунктом пропуску Державного кордону з метою транзитного проїзду до країн Європейського союзу. Паспортний документ відсутній, близьких родичів серед громадян України не має, постійного джерела доходів, гарантій приймаючої сторони України не має, підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

За порушення правил перебування іноземних громадян на території України був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП. (а.с.19-20)

Рішенням начальника Індустріального РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області від 10.09.2018 року, погодженим першим заступником начальника ГУДМС України в Харківській області, вирішено примусово повернути до країни походження громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язати його покинути територію України у термін до 11.09.2018 року, заборонити йому в'їзд на територію України на три роки. (а.с.15-16)

Вказане рішення відповідач отримав 10.09.2018 року та зобов'язався залишити територію України не пізніше 11.09.2018 року. Це рішення відповідачем не оскаржувалося. (а.с.17)

Оскільки у встановлений строк відповідач добровільно не покинув територію України, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011 року (далі - Закон №3773-VI).

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону України №3773-VI передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, вказаною нормою статті встановлено, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Крім того, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

В ході судового розгляду було встановлено, що за рішенням від 10.09.2018 року начальника Індустріального РВ у м. Харкові ГУДМС України погодженим першим заступником начальника ГУДМС України в Харківській області громадянин В'єтнаму ОСОБА_3 підлягав поверненню до країни походження. Одночасно було встановлено строк для добровільного виконання рішення - до 11.09.2018.(а.с.15-16)

Підставою для прийняття такого рішення слугувала та обставина, що відповідач прибув на територію України поза пунктом пропуску Державного кордону з метою транзитного проїзду до країн Європейського союзу. Зазначена обставина додатково підтверджується фактом притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до прийнятої відповідачем постанови ПН МХК 123391 від 08.09.2018 (а.с. 20), яка не оскаржувалася позивачем.

Також, в ході проведення відповідачем перевірки, проведеної до прийняття рішення про примусове повернення, було встановлено, що у ОСОБА_3 родичів серед громадян України та гарантій приймаючої сторони в Україні немає, паспортні документи відсутні. Зазначені обставини не спростовувалися позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, їх наявність не заперечується представником позивача в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищезазначені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про затримання позивача, передбачених ч. 1 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України, насамперед щодо відсутності у ОСОБА_3 документа, що дає право на виїзд з України.

Статтею 31 Закону України №3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Серед обставин, встановлених в ході судового розгляду та визнаних позивачем, не вбачається вищезазначених підстав, які б зумовлювали заборону застосування до позивача процедури примусового повернення до країни його походження.

Оскільки відповідачем не виконано у встановлений строк рішення про примусове повернення від 10.09.2018, яке є чинним, не було оскаржене та не скасовано, а також враховуючи відсутність у громадянина Вєтнам, ІНФОРМАЦІЯ_2, документів на право перебування на території України, та на відсутність встановлених Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" заборон на примусове видворення відповідача, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та необхідності примусового видворення за межі території України ОСОБА_3 .

Відповідні висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.11.2018 у справі №491/807/17.

Основний та єдиний довід апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо застосування процедури примусового видворення позивача є необхідність застосовувати процедуру реадмісії такої особи, згідно Законом України "Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки Вєтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 в м. Нью-Йорку".

Відповідно до ст. 7 вищезазначеної Угоди передбачено укладання виконавчого протоколу, в якому визначатимуться: а) органи, відповідальні за виконання окремих положень цієї Угоди; b) пункти передачі та прийняття громадян; с) необхідні дані та інформація для передачі, прийняття та супроводження осіб, які підлягають реадмісії та порядок виконання необхідних процедур.

Однак, до теперішнього часу не укладено виконавчого протоколу між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам, а тому використання процедури реадмісії відносно позивача є неможливим.

Відтак, доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає необгрунтованими, з огляду на передбачені частиною 1 статті 30 Закону України №3773-VI повноваження відповідача на примусове видворення та обставини, встановлені в ході судового розгляду, які свідчать про наявні обгрунтовані підстави вважати, що іноземець буде ухилятися від виконання такого рішення.

На підтвердження своєї позиції колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 у справі № 752/16392/17.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права відсутні підстави для задоволення вимог поданої представником позивача апеляційної скарги про скасування рішення суду.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду судового рішення та вимоги ст. 139, ч. 5 ст. 288 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для здійснення розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.288, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року по справі № 638/13368/18 залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року по справі № 638/13368/18 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд М.М. Яковенко