Справа № 607/20788/18
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3743/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Глушка І.В., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2018 року (головуючий суддя Вийванко О.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу поліції головного управління Національної поліції в Тернопільській області, головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Теребовлянського відділу поліції головного управління Національної поліції в Тернопільській області, головного управління Національної поліції в Тернопільській області в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 086886 від 05.10.2018 у зв'язку з відсутністю адміністративного правопорушення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2018 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 086886 від 05 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління Національної поліції в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи безпідставно не прийнято до уваги твердження відповідача про те, що факт здійснення обгону в зоні обмеженої видимості позивач ОСОБА_1 не заперечує, тому цей факт є встановленим та відповідно немає необхідності доводити даний факт іншими доказами.

Твердження позивача про те, що вантажний транспортний засіб рухався із швидкістю менше 30 км/год. є абсолютно безпідставним. Оскільки позивачем було порушено правила обгону визначені п 14 (г) ПДР, а не вимоги дорожнього знаку «Обгін заборонено»(п 33.3.25), яким передбачено виняток для обгону автомобіля котрий рухається з швидкістю меншою 30 км/год.

Для правил обгону встановлених п. 14 (г) ПДР не передбачено винятків. Даний факт є абсолютно логічним, оскільки позивач в тексті позову опирається на твердження, що: «впевнившись що об'їзд даного автомобіля буде безпечним та не створить перешкод для руху інших автомобілів здійснив об'їзд ». Позивач не міг об'єктивно впевнитися у безпечності здійсненого ним маневру, оскільки зона в якій здійснювався обгін була з обмеженою видимістю. Це на суб'єктивну думку позивача він переконався у безпечності маневру, а не дійсно цей маневр був безпечним.

Апелянт вважає, що постанова винесена працівником поліції у межах повноважень.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 086886, громадянин ОСОБА_1 05 жовтня 2018 року о 10 год. 17 хв. на автомобільній дорозі Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI MATRIX», номерний знак НОМЕР_1, здійснив обгін автомобіля який рухався попереду на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, чим порушив п. 14.6(г) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до п. 14.6(г) ПДР України обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом першої інстанції з'ясовано, що позивач здійснив об'їзд на автомобільній дорозі, тоді коли попереду нього їхав вантажний автомобіль зі швидкістю менше 30 км/год., впевнившись, що об'їзд даного вантажного автомобіля буде безпечним та не створить перешкод для руху інших автомобілів. Позивач заперечив факт, що він здійснив обгін на ділянці дороги саме з обмеженою видимістю; водій своїми діями не створив перешкоди іншим автомобілям.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_2, пояснив, що 05.10.2018 року їхав у автомобілі свого товариша ОСОБА_1 на автомобільній дорозі Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль, попереду них їхав вантажний автомобіль зі швидкістю менше 30 км/год. і вони об'їхали даний автомобіль та продовжили їхати прямо, видимість на той час була в межах 500 метрів. Автомобіль був зупинений працівниками поліції, які одразу ж винесли постанову, на їх прохання показати відео або фото докази, інспектори відмовилися.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова серії ДП 18 № 086886 від 05 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження вчиненого адміністративного правопорушення, а також не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів того, що ділянка дороги по якій, на думку відповідача ОСОБА_1 здійснив порушення ПДР, була з обмеженою видимістю, та відео про яке зазначено в оскаржуваній постанові.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 листопада 2018 року по справі № 607/20788/18- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді І.В. Глушко

Т.І. Шинкар