Справа № 9901/700/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про закриття провадження у справі)

12 грудня 2018 року

Київ

справа №9901/700/18

адміністративне провадження №П/9901/700/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

Суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., Шипуліна Т.М., Ханової Р.Ф.,

Секретаря судового засідання: Горбатюка В.С.,

За участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_3.,

представника відповідача - Карлаша Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірним та скасування рішення від 20 червня 2018 року № 208/пс-18, -

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2018 року до касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - відповідач, ВККС України) з вимогами про визнання неправомірним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20 червня 2018 року № 208/пс-18, яким Комісія рекомендувала Вищій раді правосуддя перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 на посаду судді Апеляційного суду Харківської області (арк. справи 1-5).

В судовому засіданні представник відповідача надав суду ухвалу Вищої ради правосуддя від 23 жовтня 2018 року, якою була залишена без розгляду рекомендація ВККС України від 20 червня 2018 року № 208/пс-18 про рекомендування Вищій раді правосуддя перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 на посаду судді Апеляційного суду Харківської області.

З огляду на викладене, просив суд закрити провадження у справі, оскільки предметом оскарження в даній справі є рішення ВККС України, яке в розумінні вимог статті 101 Закону України № 1402-VIII може бути оскаржене тільки разом із рішенням, ухваленим Вищою радою правосуддя за результатами його розгляду, а отже не може бути самостійним предметом судового розгляду.

Представник позивача просив вирішити питання про закриття провадження у справі на розсуд суду.

Колегія суддів, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами справи, а також заявленим представником відповідача в судовому засіданні клопотанням, дійшла висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною третьою статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною четвертої статті 22 цього Кодексу Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України).

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності (в тому числі ВККС України) передбачені статтею 266 КАС України.

Як встановлено судом, предметом оскарження в даній справі є рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 20 червня 2018 року № 208/пс-18, яким Комісія рекомендувала Вищій раді правосуддя перевести суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 на посаду судді Апеляційного суду Харківської області (арк. справи 7-8).

Так, відповідно до статті 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402--VIII) передбачено, що судді гарантується перебування на посаді до досягнення ним шістдесяти п'яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону. Суддю не може бути переведено до іншого суду без його згоди, крім переведення: у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду; у порядку дисциплінарного стягнення.

За частиною другою статті 82 Закону України № 1402-VIII встановлено, що переведення судді на посаду судді до іншого суду здійснюється на підставі та в межах рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, внесеної за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади судді, проведеного в порядку, визначеному статтею 79 цього Закону.

При цьому, відповідно до частин 7, 8 статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом. Рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Тобто зі змісту частини восьмої статті 101 цього Закону вбачається, що рішення ВККС України щодо надання рекомендації може бути оскаржене, але за обов'язкової умови, - тоді, коли буде ухвалене рішення за відповідною рекомендацією.

Встановлення законом такої умови не обмежує право особи на оскарження цього рішення до адміністративного суду, однак запроваджує можливість звернення до суду за захистом своїх прав, коли рішення Комісії із рекомендацією буде актуалізоване через рішення органу, який за результатами його розгляду ухвалить відповідне рішення.

Крім цього суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетятка та Шереметьєв проти України").

Тобто з аналізу викладеного в розрізі спірних правовідносин вбачається, що рішення ВККС України від 20 червня 2018 року № 208/пс-18 з висновком рекомендувати Вищій раді правосуддя розглянути питання про переведення судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4 на посаду судді Апеляційного суду Харківської області в розумінні вимог статті 101 Закону № 1402-VIII є тим рішенням, яке не може бути самостійним предметом судового розгляду, доки ВРП не прийме відповідне рішення за результатами розгляду цієї рекомендації.

Вищенаведені обставини унеможливлюють подальший розгляд справи й ухвалення рішення по суті спору, а є підставами для закриття провадження у справі, оскільки її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Ужите в цій нормі формулювання «не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства» треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й ті, які можна розглядати за правилами адміністративного судочинства, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтерміновує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні підстави для цього. Для оскарження рішення ВККС щодо надання рекомендації такою подією чи фактором є рішення, ухвалене за відповідною рекомендацією.

Частиною першою статті 239 КАС передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки мотивами для закриття провадження у справі є передчасне звернення до адміністративного суду, якому відповідно до процесуального закону підсудний цей спір, то роз'яснювати до юрисдикції якого суду віднесений розгляд цієї справи немає потреби.

На підставі викладеного, керуючись статтями 238, 239, 243, 248, 257, 262, 266, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 9901/700/18 за позовом ОСОБА_4 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірним та скасування рішення від 20 червня 2018 року № 208/пс-18.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала Верховного Суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 17.12.2018 року.

Головуючий суддя Васильєва І.А.

Судді: Пасічник С.С.

Юрченко В.П.

Шипуліна Т.М.

Ханова Р.Ф