Справа № 815/6598/16
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 року

Київ

справа №815/6598/16

провадження №К/9901/5406/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Наталії Федорівни, третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Бойка А.В., Бітова А.І., Єщенка О.В. від 14 грудня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф., третя особа - ОСОБА_4, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32290685 від 09 листопада 2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 32290685 від 09 листопада 2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, та на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1.

3. Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не дотримано вимоги пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, зокрема, щодо отримання документу, який підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі. Неналежним доказом є вручення ОСОБА_2 письмової заяви ОСОБА_4 про вимогу дострокового погашення заборгованості за кредитним договором від 06 грудня 2007 року №014/0018/74/86629, оскільки вона була направлена на адресу: АДРЕСА_1, в той час як позивач проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. Станом на 09 листопада 2016 року у житловому будинку були зареєстровані та проживали неповнолітні діти.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

5. Рішення суду мотивовано тим, що направлення приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. заяви ОСОБА_4 про вимогу дострокового погашення заборгованості за кредитним договором на адресу ОСОБА_2, зазначену нею в кредитному договорі та договорі іпотеки від 06 грудня 2007 року, є правомірним. Вказане свідчить про завершення станом на 09 листопада 2016 року тридцятиденного строку з моменту отримання боржником письмової вимоги іпотекодержателя про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. На момент звернення стягнення приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. не мала обов'язку встановлювати прописаних осіб у предметі іпотеки, оскільки це жодним чином не стосується звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку задоволення вимог кредиторів. Чинним законодавством не передбачено підставою визнання недійсною проведення державної реєстрації факт наявності неповнолітніх дітей у предметі іпотеки, тим більше, зареєстрованих після його укладення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернулась із касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник) уклали кредитний договір № 014/0018/74/86629, відповідно до умов якого кредитором надано позичальнику 380016 доларів США. Виконання зобов'язання позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомості - будинок та земельна ділянка, будинок загальною площею 402, 6 м2 та земельна ділянка 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2

10 грудня 2007 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. посвідчила вказаний іпотечний договір в забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором.

Виконання забезпечення за кредитним договором також забезпечувалося договором поруки № 014/0018/74/86629/1, укладеним 06 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_10

31 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (іпотекодержатель та/або кредитор) та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між первісним кредитором та ОСОБА_2 10 грудня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В.

31 серпня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (іпотекодержатель та/або кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп» (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 10 грудня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В.

31 серпня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стандард Фінанс Групп» (іпотекодержатель та/або кредитор) та ОСОБА_4 (новий іпотекодержатель та/або новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 10 грудня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В.

08 вересня 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 звернувся до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. із завою, у якій просив передати ОСОБА_2 заяву (вимогу) про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 19730225,44 грн.

08 вересня 2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. листом № 722/01-16 надіслав на адресу ОСОБА_2 заяву ОСОБА_4 про вимогу дострокового погашення заборгованості за кредитним договором від 06 грудня 2007 року № 014/0018/74/86629.

25 жовтня 2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф. відповідно до статті 84 Закону України «Про нотаріат» посвідчила, що 08 вересня 2016 року заяву ОСОБА_4 за № 1696 передала ОСОБА_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

09 листопада 2016 року приватний нотаріус Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Н.Ф., розглянувши заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_9 від 03 листопада 2016 року та додані до неї документи, прийняла рішення за № 32290685 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого провела державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Касаційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована тим, що у справі фактично оскаржується правомірність набуття ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, а не владні управлінські функції державного реєстратора, а тому спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. В порушення вимог частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не отримувала жодного повідомлення від іпотокодержателя про усунення порушень.

9. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4, посилаючись на законність постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

11. Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - КАС України у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

12. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

13. Згідно із частиною другою статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

14. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

15. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

16. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

17. Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

18. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

19. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

20. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб'єктів владних повноважень.

21. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних судових рішень; далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

22. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги заявлено на поновлення порушеного цивільного права позивача, спірні правовідносини виникли у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правових договорів (кредитного договору та іпотечного договору), стосуються оскарження правомірності набуття права власності ОСОБА_4 на об'єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1, впливають на майнові права позивача як іпотекодавця, який правомірність такого набуття ставить під сумнів. Тому, Верховний Суд, незважаючи на участь у спорі суб'єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим, випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

23. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 28 серпня 2018 року у справі №820/8219/15 (провадження №11-582апп18) та від 11 вересня 2018 року у справі №817/2398/15 (провадження №11-354апп18), і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від такого висновку.

24. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

25. За нормами частини третьої статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

26. Відповідно до пункту 5 частини першої стаття 349 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

27. Згідно зі статтею 354 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

28. Відповідно до статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства (пункт 1).

29. Відповідно до частини першої статті 239 Кодексу, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із закриттям провадження у даній справі.

Керуючись статтями 339, 341, 345, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2017 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Куркан Наталії Федорівни, третя особа - ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя М. І. Гриців