Справа № 460/2693/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2018 року м. Рівне №460/2693/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доКостопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішення від 04.05.2018 за №1638/05 про відмову у зарахуванні до стажу державної служби роботи на посадах в органах державної податкової служби (органах доходів і зборів) та у призначенні з 28.09.2017 пенсії державного службовця за вислугу років на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" та зобов'язання зарахувати до стажу державної служби період роботи на посадах в органах державної податкової служби (органах податків і зборів) з 26.04.1994 по 28.04.2014 включно та призначити з 04.10.2017 пенсію державного службовця за вислугу років на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою від 25.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що з квітня 1994 року по квітень 2014 року позивач працювала на посадах в органах державної податкової служби (згодом органах податків і зборів). У вересні 2017 року позивач звернулася з заявою до органу Пенсійного фонду про переведення на пенсію відповідно Закону України "Про державну службу". Вважає відмову відповідача у призначенні пенсії протиправною, так як станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача становив 20 років, а отже вона мала право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу". За наведених обставин, сторона позивача просила позов задовольнити.

13.11.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (а.с.27-32), на обґрунтування заперечень яких зазначено, що позивач перебуває на обліку управління Пенсійного фонду та отримує пенсію за віком. Сторона відповідача вважає, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в періоди перебування яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, а тому до стажу періоду роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців зараховується лише період з 27.06.2013 по 31.12.2013 і становить 6 місяців 5 днів, що не є достатнім для переведення на пенсію за віком на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу". За таких обставин, просила в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Костопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 04.05.2018 за №1638/05 Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовило позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що до стажу періоду роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховується лише період з 27.06.2013 по 31.12.2013 і становить 6 місяців 5 днів, що є недостатнім для переведення на пенсію за віком на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" (а.с.19).

Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889 від 10 грудня 2015 року, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723 від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом (тобто до 01.05.2016 року) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229, встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про державну службу" №889. До стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом ( до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством. Згідно з пунктом 6 вище зазначеного Порядку №229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу", є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, зазначений вік визначається положеннями ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення (28.09.2018) ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії державного службовця останньою було дотримано вимоги передбачені ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 щодо відповідного віку і страхового стажу.

Після 01.05.2016 відповідно до ст.90 Закону України "Про державну службу" №889 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, законодавець визначив певні умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723.

Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" №889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов'язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Як слідує з рішення про відмову в перерахунку пенсії від 04.05.2018 №1638/05 єдиною підставою для такої відмови у призначенні пенсії позивачу у відповідності до ст.37 Закону України "Про державну службу" є недостатність стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а.с.19).

Судом встановлено, що 26.04.1994 ОСОБА_1 прийнята в порядку переводу на посаду державного податкового інспектора відділу обліку та обробки даних Державної податкової інспекції Костопільської районної державної адміністрації Рівненської області.

07.09.1994 переведено на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку та обробки даних.

01.10.1994 позивачем відповідно до положень Закону України "Про державну службу" прийнято присягу державного службовця.

Також, з записів трудової книжки позивача вбачається, що цього ж дня ОСОБА_1 було присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби 3 рангу.

З 01.03.1995 позивач переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку та обробки даних.

З 26.11.1996 в порядку переведення призначено на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку і звітності у Державну податкову адміністрацію у Костопільському районі, яка з 14.02.1998 перейменована у ДПІ у Костопільському районі.

02.03.1998 присвоєно спеціальне звання- інспектор податкової служби II рангу.

3 01.04.1998 ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку, звітності, прогнозних надходжень та примусового стягнення податків.

З 15.10.1998 прийнято в порядку переводу на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку, звітності, прогнозних надходжень Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції.

19.05.1999 призначено начальником відділу обліку, звітності та прогнозних надходжень на підставі рішення конкурсної комісії Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції.

01.06.1999 присвоєно спеціальне звання інспектор податкової служби І рангу.

01.08.2000 призначено начальником відділу обліку, звітності та оперативного аналізу надходжень Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції.

З 02.08.2002 переведено начальником відділу адміністрування облікових показників, прогнозування та аналізу податкових надходжень управління інформатизації та обліку.

01.06.2003 позивачу присвоєно спеціальне звання радника податкової служби ІІІ рангу.

З 18.08.2003 ОСОБА_1 переведено на посаду начальника обліку та звітності.

З 11.04.2006 позивача в порядку переведення призначено на посаду начальника відділу обліку та звітності у Костопільському районі.

З 03.04.2007 переведено на цю ж посаду в Костопільську міжрайонну державну податкову інспекцію внаслідок реорганізації.

01.03.2012 внаслідок реорганізації призначено в порядку переведення начальником відділу прогнозування, аналізу, обліку та звітності Костопільської міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби.

27.03.2013 в порядку переведення призначено начальником координаційно-моніторингового відділу Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

27.06.2013 позивачу присвоєно 11 ранг державного службовця.

01.01.2014 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу.

28.04.2014 ОСОБА_1 звільнена у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню роботи на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

Проте, до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, відповідачем зараховано лише період роботи позивача з 27.06.2013 по 31.12.2013, тобто період перебування позивача на посадах, на яких були встановлені ранги державних службовців. Водночас, період роботи з 26.04.1994 по 26.03.2013 відповідачем не зараховано до стажу роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тобто період перебування на посадах, на яких позивачу було присвоєні персональні чи спеціальні звання (як про це зазначено в оскаржуваному рішенні).

При цьому, суд зазначає, що позивач під час роботи на відповідних посадах в органах державної податкової служби (маючи спеціальне звання), як державний службовець, сплачувала за підвищеною ставкою єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про державну службу" №3723 регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон України "Про державну службу" №3723 застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним Законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності був Закон України від 4 грудня 1990 року №509-ХІІ "Про державну податкову службу в Україні" .

Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 №778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Відповідно до положень Закону України "Про державну податкову службу в Україні" посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини 5, 6 статті 15 цього Закону).

Статтею 6 даного Закону передбачено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи в органах державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики) та одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Така ж позиція була висловлена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 по справі №21-340а13 стосовно того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723.

Висновки аналогічного змісту також були викладені у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №586/965/16-а, від 10.07.2018 №591/6970/16-а та від 20.09.2018 у справі № 165/1233/16-а.

Також відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України Пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом. Посадовим особам контролюючих органів у період роботи в цих органах пенсії, призначені відповідно до законодавства, не виплачуються.

Зважаючи на наведене, судом встановлено, що станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягнула 60-річного віку та мала необхідний страховий стаж та 20-ти річний стаж роботи на посаді, віднесеної до категорій посад державних службовців, а отже набула права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889.

З огляду на це, суд вважає, що рішення Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 04.05.2018 за №1638/05 про відмову в перерахунку пенсії не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні свободи позивача.

Таким чином, з метою повного судового захисту порушених прав позивача слід скасувати відповідне рішення Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 04.05.2018 за №1638/05 про відмову в перерахунку пенсії та зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 з урахуванням до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, періоду її роботи з 26.04.1994 по 28.04.2018.

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує, відповідно до пункту першого частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

З огляду на це, Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області слід зобов'язати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення про призначення пенсії - 28.09.2018.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених ним дій та прийнятого рішення.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Судові витрати присуджуються позивачу відповідно до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Бурова, 17а/3, м.Костопіль, Рівненська область, 35000, ) задовольнити.

Скасувати рішення Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області від 04.05.2018 за №1638/05 про відмову в перерахунку пенсії.

Зобов'язати призначити ОСОБА_1 з 28.09.2018 пенсію державного службовця на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 з урахуванням до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, періоду її роботи з 26.04.1994 по 28.04.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.