Справа № 760/25162/17
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року, яке прийняте в порядку спрощеного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності та зобов`язати відповідачів призначити і виплатити вказану допомогу.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник зазначає, що не має можливості для прийняття відповідного рішення про призначення одноразової грошової допомоги, або відмови у такому призначенні, з огляду на ненадходження з військового комісаріату відповідного висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач також подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду першої інстанції та зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу.

Адміністрація Державної прикордонної служби України у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необґрунтованість вимог апеляційної скарги Міністерства оборони України.

Полтавський обласний військовий комісаріат був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте явку свого представника у судове засідання не забезпечив та про причини неявки суду не повідомив. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 2 ст. 313 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представника зазначеного відповідача.

Відзиви на апеляційні скарги Міністерства оборони України та ОСОБА_1 від інших сторін не надходили.

Під час судового засідання представник позивача підтримав подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу та просив її задовольнити, з підстав, викладених у ній. Проти задоволення апеляційної скарги Міністерства оборони України заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній. Проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби, зазначив, що його правова позиція міститься у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представників відповідачів, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на апеляційну скаргу Міністерства оборони України, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України задовольнити частково, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_1 1966 року народження, проходив військову службу з 23 квітня 1985 року по 21 червня 1987 року. В період з 21 травня 1985 року по 21 червня 1987 року позивач приймав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0554663 від 01 листопада 2016 року позивачу вперше за наслідками огляду встановлено ІІ групу інвалідності з 03 жовтня 2016 року, причина інвалідності поранення (контузія), захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 2174 від 18 травня 2016 року) поранення (контузія) та захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою Кременчуцького об`єднаного міського військового комісаріату від 12 травня 2016 року ОСОБА_1 брав участь у бойових діях в Республіці Афганістан з 21 травня 1985 року по 21 червня 1987 року.

ОСОБА_1 подав до Полтавського обласного військового комісаріату заяву від 02 лютого 2017 року з проханням направити до Міністерства оборони України документи, необхідні для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Також 02 лютого 2017 року позивач звернувся до керівника Адміністрації Державної прикордонної служби України з заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Аналогічну за змістом заяву від 11 серпня 2017 року про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності ОСОБА_1 подано до Міністерства оборони України.

У відповідь на звернення позивача Адміністрація Державної прикордонної служби України листом від 22 червня 2017 року повідомила останнього про те, що вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги має вирішуватися Міністерством оборони України.

В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_3 листом від 06 вересня 2017 року № 10/1766 повідомив позивача про відсутність підстав для направлення його заяви на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України у зв`язку наданням неповного пакету документів.

Не погоджуючись із такими діями Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Адміністрації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому зазначив, що враховуючи відсутність відповідного рішення Міністерства оборони України про призначення такої допомоги, належним способом захисту права позивача буде зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у відповідності до ч. 9 ст. 163 вказаного Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок) особи, яким виплачується одноразова грошова допомога подають відповідні документи за місцем проходження служби (зборів) або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів. Зазначені органи визначені у Порядку як уповноважений орган.

Уповноваженим органом, на який покладено обов`язок щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі уповноважений орган), у даному випадку є Полтавський обласний військовий комісаріат, що не заперечується сторонами.

Згідно з п. 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додається, зокрема, копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Аналогічні вимоги закріплені також у п. 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530 (далі Положення).

У відповідності до п. 13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з п. 4.8. Положення висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Листом від 06 вересня 2017 року № 10/1766 ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача про відсутність підстав для направлення його заяви на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України у зв`язку надання неповного пакету документів. Позивачу вказано на необхідність надання довідки, що свідчить про причини та обставини порання (контузії, травми або поранення).

У свою чергу Міністерство оборони України будь-якого рішення стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 не приймало, що не заперечувалось учасниками справи під час апеляційного розгляду.

Надаючи правову оцінку доводам відповідачів про ненадання документа, що свідчить про причини та обставини порання (контузії, травми або поранення), колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Порядок не визначає який саме документ підтверджує факт того, що поранення (контузія, травма або поранення) не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до п. 4.7 Положення у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, Положення передбачає надання двох документів, які свідчать про причину і обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального або адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

До таких документів належать акт про нещасний випадок, складений за матеріалами розслідування військової частини та довідка командира військової частини. У свою чергу довідка командира військової частини складається виключно у разі якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Форму акту про нещасний випадок, який складається за результатами розслідування військової частини, затверджено наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України». Разом з тим, відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції, її дія не поширюється на військовослужбовців, які одержали захворювання, поранення, контузію, травму, каліцтво або загинули під час ведення бойових дій, участі в антитерористичній операції, в особливий період.

Сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях під час виконання інтернаціонального обов`язку на території Республіки Афганістан.

Таким чином, вимога щодо надання акту про нещасний випадок, який складається за результатами розслідування військової частини також не поширюється на позивача як такого, що отримав травми під час бойових дій.

Керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України, колегія суддів під час розгляду і вирішення даної справи враховує висновки щодо застосування п. 11 Порядку, викладені в постановах Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 729/426/17, від 26 червня 2018 року у справі № 750/3765/17 та від 01 серпня 2018 року у справі № 750/5060/17.

Верховний Суд зазначив, що Порядок не визначає який саме документ (медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, висновок експерта, протокол військово-лікарської комісії, довідка МСЕК, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги. Враховуючи наведене рішення Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, викладене у формі протоколу в обставинах цієї справи засвідчує відсутність в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Також Верховний Суд дійшов до висновку, що при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; довідка до акта огляду МСЕК є належним документом, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Крім того Верховний Суд зазначив, що саме відповідач, як уповноважений суб`єкт владних повноважень, зокрема, використовуючи архівні матеріали, зобов`язаний був довести протилежне, а саме, те, що позивач отримав поранення (контузію, травму або каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинив собі тілесні ушкодження.

ОСОБА_1 надав копію витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 18 травня 2016 року № 2174, а також довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0554663.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 18 травня 2016 року № 2174 зазначено, що множинні вогнепальні осколкові поранення голови, правої руки та правої ноги (контузія головного мозку у 1986 році), - поранення (контузія) та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язки військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0554663 ОСОБА_1 з 03 жовтня 2016 року вперше встановлено ІІ група інвалідності. Причиною інвалідності у вказаній довідці зазначені поранення (контузія) і захворювання, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велися бойові дії.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів також враховує, що у вказаних документах відсутні посилання на те, що поранення ОСОБА_1 пов`язане із вчиненням ним кримінального або адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що у Полтавського обласного військового комісаріату були відсутні підстави вимагати надання додаткового документа, який підтверджує обставини отримання ним поранення.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним захисти порушене право позивача на розгляд його документів про призначення одноразової грошової допомоги у встановленому законом порядку шляхом визнання протиправними дій Полтавського обласного військового комісаріату щодо повернення документів ОСОБА_1 з посиланням на відсутність відповідних документів, а також зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути питання щодо підготовки висновку стосовно можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та його направлення до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Натомість, правові підстави для визнання протиправними дій Міністерства оборони України та зобов`язання вчинити дії, про які просить позивач у суду відсутні.

Як раніше зазначалося, відповідно до п. 13 Порядку обов`язок щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у Міністерства оборони України виникає у місячний строк після надходження висновку ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги разом з відповідними документами.

У даному випадку документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не надходили до Міністерства оборони України з дотриманням процедури, визначеної Порядком.

Відтак, позовні вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України вчинити дії щодо призначення одноразової грошової допомоги є передчасними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що належним та ефективним способом захисту його прав у спірних правовідносинах є зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи скаржника необґрунтованими, оскільки, як вже було зазначено вище, документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу не надходили до Міністерства оборони України з дотриманням процедури, визначеної Порядком.

У відповідності до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що затверджений постановою КМ України від 25 грудня 2013 року № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Іншого чинним законодавством не передбачено.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України посилається на те, що воно не має можливості прийняття відповідного рішення про призначення одноразової грошової допомоги або відмову у такому призначенні, з огляду на ненадходження з військового комісаріату відповідного висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає такий висновок Міністерства оборони України обґрунтованим, оскільки він відповідає вимогам п. 13 Порядку.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та Міністерства оборони України лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні суду від 27 червня 2018 року.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не вірно встановив фактичні обставини справи, надав не належну оцінку дослідженим доказам та прийняв рішення з порушенням норм матеріального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України задовольнити частково, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27 червня 2018 року скасувати.

Адміністративний позовом ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягали у відмові в оформленні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та направлення його заяви на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, що викладена у листі від 06 вересня 2017 року № 10/1766, з посиланням на необхідність надання довідки, що свідчить про причини та обставини порання (контузії, травми або поранення).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути питання про можливість подання Міністерству оборони України висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

А.Ю. Коротких

Постанова складена у повному обсязі 11 грудня 2018 року.