Справа № 160/8380/18
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2018 року Справа № 160/8380/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -
08 листопада 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо припинення з 1 липня 2018 року виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1);
- визнати неправомірними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, щодо припинення з 1 жовтня 2018 року виплати призначеної за віком пенсії ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1);
- зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 1 липня 2018 року та з 1 жовтня 2018 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»;
- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч.1 ст.371 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 13 липня 2014 року він взятий на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як тимчасово переміщена особа та отримує пенсію за місцем фактичного проживання. У липні 2018 року внаслідок виявлення тривалої відсутності позивача за місцем проживання відповідачем прийнято рішення про зупинення виплати пенсії. Після його особистого звернення до Центрального відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у вересні 2018 року, позивачу було виплачено пенсію за вересень 2018 року у сумі 5 256,47 грн., однак у жовтні 2018 року виплата пенсії знову не відбулась. На думку позивача, припинення виплати пенсії з 01 липня 2018 року та 01 жовтня 2018 року було здійснено не у спосіб, передбачений законодавством, у зв'язку із чим він змушений звернутись до суду із позовом про захист своїх прав.
Ухвалою суду від 12.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) на 10.12.2018 року.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області належним чином посвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_2.
28 листопада 2018 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заперечує проти позовних вимог, посилаючись на те, що на підставі заяви позивача Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Соборної районної у місті Дніпрі ради було прийнято рішення про призначення (відновлення) позивачу виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі (протокол № 21 від 26 липня 2018 року), у зв'язку з чим за період з 01.07.2018 по 31.10.2018 позивачу було нараховано 5256,47 грн. Зважаючи, що у своїй роботі відповідач керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а тому позовні вимоги про зобов'язання виплатити пенсії з 1 липня 2018 року та з 1 жовтня 2018 року є передчасними, оскільки позивачу пенсії нарахована та буде виплачена на умовах окремого порядку.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (ч. 1 ст. 257 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 ст. 263 КАС України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності.
Згідно Довідки від 12.12.2014 року НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, позивач є таким, що постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2, та перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1.
Як зазначає позивач у позові, виплата пенсії за фактичним місцем проживання йому здійснювалась четвертого числа поточного місяця.
У зв'язку з неотриманням у липні 2018 року виплати пенсії, позивач звернувся до «Урядової гарячої лінії» за роз'ясненням.
13 серпня 2018 року пенсіонером було подано запит про причини та підстави невиплати пенсії за липень та серпень 2018 року, на який начальником Центрального відділу обслуговування громадян (сервісний центр) надано відповідь, що Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Соборної районної у місті Дніпрі ради було прийнято рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії, як внутрішньо переміщеній особі (протокол № 21 від 26 липня 2018 року). На підставі рішення зазначеної Комісії відділом з питань призначення та перерахунків пенсій №2 виплату пенсії поновлено.
Матеріалами справи підтверджено, що 04 вересня 2018 року відповідачем проведено виплату пенсії позивачу у розмірі 5256,47 грн. за вересень 2018 року.
Між тим, виплату пенсії за липень - серпень 2018 року відповідачем не здійснено. Причину її невиплати у відзиві на позовну заяву не наведено.
Судом також встановлено, що в жовтні 2018 року відповідачем знову припинено виплату пенсії позивачу, у зв'язку із чим 08 жовтня 2018 року в порядку Закону України «Про звернення громадян» позивач звернувся до відповідача та просив повідомити причини невиплати пенсії та строк погашення заборгованості за жовтень 2018 року.
Станом на день прийняття рішення у даній справі відповідачем не надано доказів надання відповіді позивачу на вказане звернення.
Не погодившись з вказаними діями пенсійного органу, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII), відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (стаття 1 Закону № 1706-VII).
Частиною першої статті 4 Закону № 1706-VII закріплено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
08 червня 2016 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі - Порядок №365), згідно з пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 365 соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.
Згідно з пунктом 2 Порядку №365 документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».
Пунктом 12 Порядку №365 передбачено, що соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
В силу частини 3 статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.
Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону України № 1058-IV, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.
Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.
Аналіз викладених норм свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV. При цьому припинення виплати пенсії з інших підстав можливо лише у випадках, передбачених законом.
Суд зауважує, що Законом України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені.
При цьому, матеріали справи не містять відомостей щодо скасування довідки про взяття на облік ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи.
Також суд зазначає, що доказів прийняття рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав та жодних обґрунтованих пояснень відповідачем до суду не надано.
Крім того, з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що протоколом №21 від 26.07.2018 року Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Соборної районної у місті Дніпрі ради прийнято рішення про призначення (відновлення) ОСОБА_2 виплати пенсії як внутрішньо переміщеній особі на підставі його заяви.
Доказів виконання вказаного рішення відповідачем до суду не надано. Між тим, як було зазначено раніше, матеріалами пенсійної справи підтверджено, що виплата пенсії за липень - серпень 2018 року відповідачем проведена не була.
Також, судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Соборної районної у місті Дніпрі ради протоколом №31 вирішено призначити (відновити) виплату пенсії позивачу на підставі його заяви.
Суд зауважує, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії із зазначенням обґрунтованих причин з посиланням на нормативні акти, відповідачем не приймалось та не направлялось як позивачу, так і до суду. Що ж стосується рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, то воно не є таким рішенням у розумінні частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Зважаючи, що позивачу припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення, за відсутності законодавчо встановлених підстав, виключний перелік яких наведений у частині 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд вбачає протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 1 липня 2018 року та з 1 жовтня 2018 року.
Що стосується позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_2, призначеної за віком пенсії, з урахуванням заборгованості, що виникла з 1 липня 2018 року та з 1 жовтня 2018 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», суд вважає за необхідне зазначити, що оскільки в ході розгляду справи судом встановлено, що 04 вересня 2018 року на картковий рахунок позивача у банку зараховано суму у розмірі 5256,47 грн. - пенсія за вересень 2018 року, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Крім того, суд зазначає, що оскільки доказів нарахування та виплати пенсії за липень- серпень та жовтень 2018 року відповідачем не надано, суд вважає позовні вимоги в частині зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) пенсії з 01 липня 2018 року та з 01 жовтня 2018 року обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належним доказів правомірності призупинення виплаті пенсії позивачу з 01 липня 2018 року та 01 жовтня 2018 року, у зв'язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Приписами частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів- у межах суми стягнення за один місяць.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу адміністративного позову до суду, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 241 - 246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призупинення виплати пенсії ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) починаючи з 01 липня 2018 року та з 01 жовтня 2018 року.
Зобов'язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) з 01 липня 2018 року та з 01 жовтня 2018 року виплату пенсії по інвалідності з урахуванням заборгованості, що виникла з 01 липня 2018 року та з 01 жовтня 2018 року шляхом перерахування коштів на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».
Рішення суду в частині виплати ОСОБА_2 пенсії та страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева