Справа № 0640/4590/18
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/4590/18

Головуючий у 1-й інстанції: Панкєєва В.А.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

13 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року (постановлену у м. Житомирі 24 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області щодо не проведення з ним повного розрахунку та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні 13.09.2018 у зв'язку зі скороченням штатів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Житомирського окружного адміністративного суду в справі №0640/4568/18.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що зупинення провадження у даній справі порушує його права.

Відповідач не подав відзив на апеляційну скаргу позивача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2018, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Встановлено, що 28.09.2018 Житомирським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №0640/4568/18 за позовом ОСОБА_2 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії, Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування наказу №15 від 13.09.2018, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії.

Предметом розгляду у справі №0640/4568/18 є визнання незаконним та скасування наказу УМВС України в Житомирській області в особі ліквідаційної комісії від 13.09.2018 №15 о/с про його звільнення.

Разом з цим, по справі №0640/4590/18 позивач в прохальній частині позову просить виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні на підставі наказу, який він оскаржує у попередній справі.

Як обґрунтовано зазначає суд першої інстанції, у разі визнання наказу про звільнення ОСОБА_2 №15 від 13.09.2018 незаконним та скасування його, підстав для стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги при звільненні не буде. Отже, під час розгляду справи №0640/4568/18 можуть бути встановлені факти, що мають преюдиційне значення для даної справи, у зв'язку з чим вказані справи є безпосередньо пов'язаними.

Таким чином, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що розгляд справи №0640/4590/18 є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням у справі №0640/4568/18, а тому задовольняє заяву представника відповідача та зупиняє провадження у справі.

При розгляді апеляційної скарги позивача суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов'язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії».

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.