Справа № 809/1411/17
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. справа № 809/1411/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Юрчука Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № та рішення № від 15.09.2017, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області (далі - позивач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № та рішення № від 15.09.2017.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем проведено фактичну перевірку позивача без законних на це підстав, передбачених п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, якою встановлені порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР, постанови КМУ за №957 від 30.10.2008 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», ст.15, 18 Закону України від 19.12.95 за №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ст. 221 Податкового кодексу України та ст. 21-24 КЗпПУ. За результатами перевірки на підставі вказаних порушень відповідачем протиправно, на думку ФОП ОСОБА_3, винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 15.09.2017 за № в сумі 20 000,00 грн. за торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни та за торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, а також податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2017, яким визначену штрафну санкцію в розмірі 1 грн. за порушення вимог у сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано в частині рішення від 15.09.2017 за № про застосування фінансових санкцій в розмірі 10 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 апеляційну скаргу ДФС залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, а постанову суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення ДФС про застосування фінансових санкцій від 15.09.2017 за № в частині застосування до ОСОБА_3 фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 10 000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДФС в Івано-Франківській області від 15.09.2017 за №. Стягнуто на користь позивача судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. сплаченого судового збору. В решті постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду залишено без змін.

Згідно постанови Верховного суду від 04.09.2018 касаційну скаргу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області задоволено частково. Постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2017 та Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2018 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

29.10.2018 адміністративна справа №809/1411/17 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та цього ж дня зареєстрована автоматизованою системою документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду за вхідним номером 2169.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.11.2018 адміністративну справу №809/1411/17 прийнято Івано-Франківським окружним судом до свого провадження та витребувано у сторін письмові докази.

13.11.2018 відповідачем до Івано-Франківського окружного адміністративного суду подано відзив №814/09-19-10-02/09 від 12.11.2018 з доданими письмовими доказами (т. 2 а.с. 13-27).Згідно змісту відзиву, представник відповідача заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача посилається на правомірність проведення фактичної перевірки позивача згідно приписів статей 75, 80, 81 Податкового кодексу України. Також відповідачем зазначено, що згідно вимог ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обіг спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області правомірно за встановлені при проведенні фактичної перевірки порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» №957 від 30.10.2008 прийнято рішення про застосування до позивача фінансових санкцій.

15.11.2018 позивач до Івано-Франківського окружного адміністративного суду подала відповідь на відзив, в якому просить задовольнити позов повністю. Позивач вважає висновок контролюючого органу щодо реалізації горілки «Немирів з калганом» 0,5 л (40%) за ціною 62,00 грн., що є нижчою від ціни, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008, необгрунтованим, оскільки алкогольний напій, який реалізовано 03.12.2016 о 09:49 фактично є настоянкою «Немирівська Корінь Калгану» 35%, оскільки в асортименті заводу Nemiroff немає жодного алкогольного напою з калганом, окрім настоянки «Немирівська Корінь Калгану» 35%. Отже, ціна, за якою її реалізовано, не є нижчою, ніж встановлені мінімальні ціни на алкогольний напій міцністю 35% згідно Постанови №957. Водночас, позивач вказує і на необґрунтованість висновків відповідача про роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, оскільки на момент здійснення перевірки позивача сигарет «Winstonsuperslims» за ціною виробника, яка вказана на пачці 27,50 грн., не було в наявності, а посадовій особі відповідача фактично було реалізовано пачку сигарет «Вінстон» за відпускною ціною 28,90 грн. з партії, отриманої 08.08.2017, що підтверджується видатковою накладною №ФР17-000110258, виписаною ТзОВ«ТЕДІС Україна». Окрім того, позивач просить повідомити її про дату час та місце розгляду справи для особистої участі в ньому (т. 2 а.с. 8-10).

У зв'язку із цим, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 призначено судовий розгляд даної адміністративної справи із проведенням судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в адміністративному позові та відповіді на відзив. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав, наведених у відзиві№814/09-19-10-02/09 від 12.11.2018(т. 2 а.с. 13-16).

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.

17.07.1998 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 15)та копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АЖ №297852 (т. 1 а.с.16). Відповідно до статті 15 Податкового кодексу України, позивач є платником податків та зборів.

Свою підприємницьку діяльність позивач здійснює, зокрема, в торговому павільйоні, за адресою: АДРЕСА_1

Посадовими особами Головного Управління ДФС в Івано-Франківській області, на підставі Наказу Головного Управління ДФС в Івано-Франківській області №1436 від 21.08.2107 «Про проведення фактичної перевірки» (т. 1 а.с. 17) та направлень №№1256, 1257 від 22.08.2017 (т. 1 а.с.49,50) з 23.08.2017 по 01.09.2017 проведено фактичну перевірку торгового павільйону, за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої складено Акт про результати фактичної перевірки №090187 від 01.09.2017 (реєстраційний номер 969/09/06/РРО/НОМЕР_1).

Вказаним актом перевірки №090187 від 01.09.2017 встановлено порушення, а саме:

- проведення розрахункової операції на суму покупки без застосування реєстратора розрахункових операцій, та не видача розрахункового документа встановленого взірця. Відповідно до електронних стрічок за 03.12.2016 та за 23.08.2017 виявлено відсутність розрахунків за придбання пляшки горілки «Приватна колекція київська» 0.5л (40%) по ціні 79,00 грн та пачка сигарет «Вінстон» по ціні 28.90 грн.;

- роздрібна торгівля алкогольними напоями вітчизняного виробництва за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої. Відповідно до контрольної стрічки за 03.12.2016 о 09 год. 49 хв. продано горілку «Немирів з калганом» 0.5 л. (40%) по ціні 62,00 грн., чим було порушено вимоги Постанови КМУ від 30.10.2008 за №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» (відповідно до редакції постанови від 09.11.2016 - 69.78 грн.);

- роздрібна торгівля тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником таких тютюнових виробів. Посадовими особами, які проводили перевірку придбано одну пачку сигарет «Вінстон». виробник ПАТ «Джей ті Інтернешнл Україна», акцизна марка ТВ ЗФ 17/2 16 АГБГ 274706, ціна вказана на пачці 27,50 грн., дата виготовлення 24.04.2017. Вартість пачки сигарет з урахуванням акцизного податку становить 28,87 грн. (27,50+5%), а фактично реалізовано по ціні 28.90 грн., чим було порушено вимоги Постанови КМУ від 30.10.2008 за №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва».

Не погоджуючись із висновками акта перевірки, позивач листом від 05.09.2017 подала письмове заперечення, на яке отримала лист відповідача №5197/10/09-19-14-07-22 від 14.09.2017, в якому останній зазначив, що зафіксовані в акті фактичної перевірки позивача порушення, не спростовуються поданим запереченням (т. 1 а.с.20-23).

У відповідності до висновків акта перевірки від 01.09.2017 посадовими особами Головного Управління ДФС в Івано-Франківській області прийнято оскаржувані рішення про застосування фінансових санкцій № від 15.09.2017, яким позивачу визначено грошове зобов'язання у вигляді фінансових санкцій (штрафу) в розмірі 20 000,00 грн., зокрема, за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої в розмірі 10 000,00 грн. та за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби в розмірі 10 000,00 грн. (т. 1 а.с.25). Також, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 15.09.2017 про застосування штрафної санкції на суму 1 грн. за проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій (т. 1 а.с.26).

Не погоджуючись з оскарженими податковим повідомленням-рішенням № та рішенням № від 15.09.2017, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Так, спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 за №2755-VI, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 за №481/95-ВР, Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо підстав проведення фактичної перевірки позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до пп. 19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абзацу 1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 80.7 статті 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Відповідно до приписів пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Суд встановив, що фактична перевірка торгового павільйону позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведена на підставі наказу ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 21.08.2017 за №1436 "Про проведення фактичної перевірки" та направлень на перевірку від 22.08.2017 за№№1256, №1257 (т. 1 а.с. 18, 49, 50).

Виходячи з пояснень представників сторін, та матеріалів справи, посадовими особами здійснено контрольну закупку, при проведенні якої встановлено порушення норм законодавства. Як наслідок, з огляду на вищевказані норми податкового законодавства та встановлені судом обставини, що підтверджуються належними доказами, посадовими особами відповідача правомірно проведено перевірку позивача.

Також суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 24.12.2010 у справі №21-25а10, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного суду від 10.05.2018 у справі №806/2127/16 (адміністративне провадження №К/9901/35465/18) та від 08.08.2018 у справі №П/811/1680/17 (адміністративне провадження №К/9901/11219/18).

Таким чином, враховуючи, що позивач фактично допустила посадових осіб до здійснення перевірки, суд дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність та безпідставність проведення вказаної перевірки є необґрунтованими.

Як вже було зазначено судом, дану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції згідно постанови Верховного суду від 04.09.2018 (т. 1 а.с. 246-250). Зі змісту вказаної постанови слідує, що до матеріалів справи долучено копію акту (довідки) 090187 у стані, що не дає можливості встановити його зміст, унеможливлює з'ясування фактів, які ДФС вважає встановленими під час перевірки, суть виявлених на думку відповідача порушень та порушені норми права, тощо (т. 1 а.с.18-19). Долучена до матеріалів справи копія акту не є доказом в розумінні статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) та статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Згідно ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Так, на виконання постанови Верховного суду від 04.09.2018, Івано-Франківським окружним судом ухвалою від 02.11.2018 судом витребувано у Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області належним чином засвідчену копію акту перевірки №969/09/06/РРО/НОМЕР_1, на підставі якого винесені відповідачем оскаржені податкове повідомлення-рішення № та рішення № від 15.09.2017.

Відповідачем виконано вимоги даної ухвали та 13.11.2018 суду надано з належним чином засвідчену копію акту (довідки) про результати фактичної перевірки №090187 від 01.09.2017 (реєстраційний номер 969/09/06/РРО/НОМЕР_1) (т. 2 а.с. 18-21).

Згідно п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Так, представником відповідача у судовому засіданні 12.12.2018 з посиланням на пояснення головного державного ревізора-інспектора ОСОБА_4, який здійснював перевірку позивача, яке міститься в матеріалах справи (т. 2 а.с. 41), відмічено, що працівниками контролюючого органу, проведено перевірку торгового павільйону, що розташований за адресою: м. Калуш, вул. Л. Українки, суб'єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_3. За результатами фактичної перевірки, 01.09.2018 складений один акт (довідку) фактичної перевірки на номерному бланку (№090187) в двох екземплярах - один наданий платнику, інший залишився у ГУ ДФС в Івано-Франківській області. Акт фактичної перевірки безпосередньо складався на місці здійснення перевірки та відразу був наданий позивачу екземпляр акта під розписку.

Таким чином, суд встановив, що Акт (довідка) фактичної перевірки (другий екземпляр, що залишився у ГУ ДФС в Івано-Франківській області) був зареєстрований контролюючим органом під №969/09/06/РРО/НОМЕР_1. Даний реєстраційний номер не внесено до екземпляру, який є у позивача, оскільки акт до присвоєння йому реєстраційного номеру вже був вручений платнику під розписку на місці проведення фактичної перевірки.

З врахуванням викладеного, акт (довідка) про результати фактичної перевірки №090187 від 01.09.2017 (реєстраційний номер 969/09/06/РРО/НОМЕР_1) є належним та допустимим доказом у розумінні статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) та статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Щодо порушення позивачем постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин №957 від 30.10.2008, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров»я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною четвертою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначено компетенцію органів, уповноважених застосовувати штрафні санкції за порушення норм цього Закону. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 (далі - Порядок №790), визначає механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

В силу п.5 Порядку №790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №790 фінансові санкції застосовуються за порушення, передбачені ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». До суб'єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

Зі змісту акту перевірки слідує, що позивачем порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» №957 від 30.10.2008 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, а саме в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Так, судом встановлено, що03.12.2016 о 09:49 позивачем реалізовано настоянку "Немирівська Корінь Калгану", в чеку зазначено як «ГОРНЕМИРІВ. КАЛГАНОМ» (т. 1 а.с.29) за ціною 62,00 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір мінімальних роздрібних цін на горілку та лікеро-горілчані вироби, інші, за 1 літр 100-відсоткового спирту становить 348,90 гривень, що в розрахунку за пляшку 0,5 л., 40% спирту становить 69,78 грн.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження вмісту спирту в вказаному алкогольному напої саме 40%, натомість позивачем додано до матеріалів справи сертифікат відповідності на настоянку «Немирівська Корінь калгану» (т. 1 а.с.83) та протокол випробувань Центру контролю якості продукції №9152 від 13.09.2016 настоянки «Немирівська Корінь калгану» (т. 1 а.с.91-92), в якому вказано міцність даного алкогольного напою - 35%. Також, відповідно до пояснень представника позивача, які не спростовані представником відповідача, у товариства з обмеженою відповідальністю «ЛВН ЛІМІТЕД», який є єдиним постачальником позивача, немає іншої продукції, у назві якого присутнє слово «Калган». Враховуючи міцність вказаного напою 35%, мінімальна роздрібна ціна відповідно до постанови Кабінет Міністрів України №957 від 30.10.2008, становить 61,06 грн.

Таким чином, відповідач дійшов хибного висновку при застосуванні штрафу за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої в розмірі 10 000,00 грн., а тому в цій частині рішення про застосування фінансової санкції № від 15.09.2017 підлягає скасуванню.

З приводу застосування штрафу за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби в розмірі 10 000,00 грн., суд зазнає наступне.

Правилами роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затвердженими наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 218 від 24.07.2002 (далі - Правила), визначається порядок роздрібної торгівлі сигаретами, цигарками, сигарами, сигарилами, тютюном люльковим, нюхальним, смоктальним, жувальним та іншими виробами з тютюну і його замінниками (далі - тютюнові вироби), вони спрямовані на додержання прав споживачів щодо належної якості товару і рівня торговельного обслуговування.

Пунктом 13 Правил та ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що за наявності в місці торгівлі тютюнових виробів однієї власної назви, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими, ніж ті, що вказані на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках.

Відповідно до частини 11 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», термін, з якого на пачки, коробки та сувенірні коробки тютюнових виробів наносяться максимальна роздрібна ціна та дата їх виготовлення, визначається виробником або імпортером тютюнових виробів самостійно. При цьому з 1 липня 2005 року виробництво та імпорт тютюнових виробів, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких не нанесені максимальна роздрібна ціна та дата їх виготовлення, забороняються.

Згідно з п. 221.3 ст.221 Податкового кодексу України за наявності у місці торгівлі тютюновими виробами таких виробів одного найменування, на пачках, коробках та сувенірних коробках яких зазначені різні максимальні роздрібні ціни, продаж таких тютюнових виробів здійснюється за цінами, не вищими ніж ті, що зазначені на відповідних пачках, коробках та сувенірних коробках, збільшеними на суму акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну.

Відповідно до абзацу чотирнадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, - 100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000 гривень.

До загальнодержавних податків належить, зокрема, акцизний податок (підпункт 9.1.4 пункту 9.1 статті 9 ПК України).

Приписами пп. 14.1.4 п. 14.1. ст. 14 ПК України передбачено, що акцизним податком є непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, який включається до ціни таких товарів (продукції).

Відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України об'єктами оподаткування акцизним податком є, зокрема, операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

До підакцизних товарів належать тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну (пункту 215.1 статті 215 ПК України).

Згідно з підпунктом 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 ПК України, у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок базою оподаткування є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до пп.213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 цього Кодексу, ставка податку становить 5%.

Відносною (адвалорною) визнається ставка податку, згідно з якою розмір податкових нарахувань встановлюється у відсотковому або кратному відношенні до одиниці вартісного виміру бази оподаткування (п. 28.2 ст. 28 ПК України).

Відповідно до частин першої-другої статті 11-1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.

Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.

В розумінні пп. 14.1.106 п. 14.1 ст. 14 ПК України максимальною роздрібною ціною є ціна, встановлена на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

При цьому, максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом.

Водночас продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Таким чином, податковим законодавством визначено, що максимальні роздрібні ціни збільшуються не на ставку акцизного податку від максимальних роздрібних цін, а на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів, яка має визначатися за формулою: сума акцизного податку = база оподаткування * 5%. При цьому база оподаткування у відповідності до підпункту 214.1.4 пункту 214.1 статті 214 ПК України визначена як вартість реалізованих підакцизних товарів.

Так, суд встановив, що посадовими особами відповідача 23.08.2017 придбано одну пачку сигарет «Вінстон» за ціною 28,90 грн., згідно із даними, вказаними в акті перевірки, ціна вказана на пачці цигарок становить 27,50 грн., таким чином з врахуванням акцизного податку 5%, максимальна роздрібна ціна вказаної пачки цигарок повинна становити 28,87 грн., а тому, працівником позивача здійснено продаж пачки цигарок за ціною, вищою за максимальну роздрібну.

Однак, позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні вказали на відсутність у торговому павільйоні сигарет за ціною на пачці 27,50 грн., при цьому працівником позивача ОСОБА_5 реалізовано сигарети, отримані 08.08.2017 згідно з видатковою накладною №ФР17-000110258 (т. 1 а.с. 63), згідно з якою максимальна рекомендована ціна на пачці зазначена 28,00 грн., що з врахуванням акцизного податку при реалізації становить 29,40 грн.

Таким чином, реалізація даної пачки сигарет не суперечить п. 13 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами та ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відтак відсутні підстави для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених абзацом чотирнадцятим частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому суд вважає, що позивачем обгрунтовано дотримання максимальної роздрібної ціни на такий вид товару.

Суд також зазначає, що доводи представника відповідача стосовно того, що правомірність дій контролюючого органу підтверджує те, що за порушення, визначені в акті перевірки від 01.09.2018 складено на посадову особу позивача ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.10.2017 у справі №345/3210/17 продавця ОСОБА_5 визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155-1 КУпАП, є необґрунтовані, а тому не беруться судом до уваги.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналогічні норма передбачена у ч. 4 ст. 78 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Суд звертає увагу, що предметом розгляду справи №345/3210/17, яка розглядалась у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області, є правопорушення, вчинене найманим працівником позивача - продавцем ОСОБА_5, а в даній адміністративній справі №809/1411/17 сторонами є ФОП ОСОБА_3 та Головне управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області, тому обставини, встановлені по справі №345/3210/17 не можуть братися судом до уваги як такі, що не потребують доказування в силу ст. 72 КАС України (в редакції, що діяла до 15.12.2017) та ст. 78 КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017).

Щодо проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, судом встановлено, що посадовими особами відповідача 23.08.2017, в торговому павільйоні позивача, проведено контрольну закупку пляшки горілки «Приватна колекція київська» 0,5 л (40%) по ціні 79 грн. та пачки сигарет «Вінстон» по ціні 28,90 грн., під час якої, працівником позивача проведено розрахункову операцію без застосування реєстратора розрахункових операцій, та не видано розрахункового документа встановленого взірця, в результаті чого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Його дія поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Статтею 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» встановлено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1); видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції (пункт 2); забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (пункт 13).

Згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

На підтвердження проведення розрахунку з використанням реєстратора розрахункових операцій при придбанні горілки та сигарет позивачем надано дані Z-звіту від 23.08.2017 (т. 1 а.с. 62), який містить інформацію про продаж «ГОР.ВІТРАЖІ» за ціною 80,00 грн. та «СИГ.ВІНСТОН» за ціною 28,90 грн.

Позивач вказує, що «ГОР.ВІТРАЖІ» є горілкою «Приватна колекція київська», а «СИГ.ВІНСТОН» є сигаретами «Winstonsuperslims».

Суд зазначає, що згідно акту про результати фактичної перевірки №090187 (реєстраційний номер 969/09/06/РРО/НОМЕР_1) від 01.09.2017, початок перевірки - 23.08.2017 о 15 год. 20 хв. Однак, відповідно до Z-звіту від 23.08.2017 (т. 1 а.с. 62), реалізація «ГОР.ВІТРАЖІ» та «СИГ.ВІНСТОН» відбулась 23.08.2017 о 14 год. 59 хв., тобто до початку проведення перевірки.

Згідно з пунктом 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Так, готівкові кошти на час проведення фактичної перевірки в сумі 211,55 грн. (п. 2.2.13 акту №090187 від 01.09.2017) станом на 15 год. 20 хв. відповідають сумі коштів, відображеній в Х-звіті денному станом на 15 год. 20 хв. (т. 1 а.с. 53), в якому зазначено наявність трьох касових чеків на загальну суму 211,55 грн. та не суперечить кількості чеків та сумі готівки за реалізовані товари станом на час фактичної перевірки посадовими особами Головного управління ДФС в Івано-Франківській області торгового павільйону №149 на пр. Л. Українки у м. Калуші.

Враховуючи наведене та вищезазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно застосовано до позивача фінансові санкції у розмірі 20 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої і роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби (10 000,00 грн.), а також штрафну санкцію в сумі 1,00 грн. за порушення п.п. 1,2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Таким чином, підлягають скасуванню рішення про застосування фінансових санкцій № від 15.09.2017 та податкове повідомлення рішення № від 15.09.2017, прийняті Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

В даному випадку, позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог щодо скасування оскаржених рішень відповідача, а тому з урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління ДФС в Івано-Франківській областіна користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією №N19K157315 від 19.10.2017 (т. 1 а.с. 3).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій від 15.09.2017 за №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 15.09.2017 за №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 17 грудня 2018 р.