Справа № 826/15154/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України в особі Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, Національного антикорупційного бюро України про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва та

Національного антикорупційного бюро України, у якому просив:

- визнати протиправною дію Національного антикорупційного бюро України з надання запиту до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва, на підставі якого до обліків Генерального секретаріату Інтерполу направлено клопотання про публікацію циркулярного повідомлення щодо міжнародного розшуку з метою арешту та екстрадиції до України ОСОБА_2;

- визнати протиправною дію Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва від 01.02.2017 року з внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію циркулярного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_2 з метою його арешту та екстрадиції до України;

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України у не повідомленні повної та об'єктивної інформації до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що відносно нього відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст.ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних;

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва у не повідомленні повної та об'єктивної інформації до Генерального секретаріату Інтерполу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що відносно нього відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст.ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних;

- зобов'язати уповноважену особу Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва звернутися до Генерального секретаріату Інтерполу та повідомити, що відносно ОСОБА_2 відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст.ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних та є підстави для видалення з інформаційної системи Інтерпол інформації відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 81 Правил Інтерполу по обробці даних однією з підстав зупинення, відзиву та анулювання запиту про розшук і невідповідністю підстав для його публікації.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій відповідача 2 з направлення запиту до відповідача 1 про повідомлення позивача у міжнародний розшук з метою його арешту та екстрадиції до України, дій відповідача 1 з внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію циркулярного повідомлення щодо міжнародного розшуку позивача з метою його арешту та екстрадиції до України, а також протиправної бездіяльності відповідача 1 стосовно небажання звернутися до Генерального секретаріату Інтерполу з повідомленням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 та, відповідно, видалення з інформаційної системи Інтерпол інформації відносно ОСОБА_2, мав місце факт порушення прав позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.07.2018 р. позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Національного антикорупційного бюро України у не повідомленні, станом на час виникнення спірних відносин, повної та об'єктивної інформації до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що відносно нього були відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст. ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних. Зобов'язано Національне антикорупційне бюро України вчинити дії щодо направлення повідомлення до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва про те, що відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на час виникнення спірних відносин, були відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст. ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних, що мало бути підставою для видалення з інформаційної системи Інтерпол інформації відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст. 81 Правил Інтерполу по обробці даних. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Національним антикорупційним бюро України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.07.2018 р. в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 та закрити провадження в цій справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено правила предметної юрисдикції, оскільки спірні правовідносини стосуються дій детективів Національного бюро під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000276, а тому розгляд справи має здійснюватися за правилами кримінального судочинства.

Також апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки ухвала судді є судовим документом, якого достатньо для подання запиту про екстрадицію ОСОБА_2 у разі встановлення його місцезнаходження.

Таким чином, дії детектива НАБУ з направлення запиту до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва вчинялись на підставі КПК України, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Представником Національної поліції України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 11 липня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Департаменту залишити без змін. У відзиві зазначає, що ухвала суду про дозвіл на затримання особи з метою приводу в судове засідання є судовим актом, якого достатньо для подання запиту про екстрадицію. Крім того, Департамент проінформував Генеральний секретаріат Інтерполу та Комісію з контролю файлів Інтерполу про факт скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, детективами Національного антикорупційного бюро України (НАБУ, Національне бюро) здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000001 від 11.01.2016 року.

В рамках зазначеного кримінального провадження 30.11.2016 року щодо ОСОБА_2 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою ст. 27 частиною п'ятою ст. 191, частиною третьою ст. 27 частиною першою ст. 366, частиною третьою ст. 27 частиною третьою ст. 212, частиною третьою ст. 27 частиною третьою ст. 209 Кримінального кодексу України.

У зв'язку із неможливістю вручення ОСОБА_2 повідомлення про підозру особисто, зумовленою його відсутністю за місцем проживання, 30.11.2016 року повідомлення про підозру під розписку вручено представнику ТОВ "Житло-Сервіс", як житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання позивача. Також, детективом Головного підрозділу детективів Національного бюро винесено постанову від 30.11.2016 року про оголошення підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розшук.

За клопотанням детектива другого відділу Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро, погодженого прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України, ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва №760/1356/16-к (№1-кс/760/16251/16) від 06.12.2016 року задоволено зазначене клопотання та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

27.12.2016 року детективом Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро за погодженням з заступником керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України складено повідомлення про заміну раніше повідомленої підозри і про нову підозру у відношенні ОСОБА_2 та цього ж дня вручено голові правління ОСББ "Клов-5", як балансоутримувачу будинку, в якому зареєстрований ОСОБА_2, оскільки останній був відсутній за місцем реєстрації.

04.01.2017 року матеріали досудового розслідування щодо ОСОБА_2, як підозрюваного у кримінальному провадженні, виділені в окреме провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000016 від 04.01.2017 року, яке зупинене постановою детектива НАБУ на підставі п. 2 частини першої ст. 280 Кримінального процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а його місцезнаходження невідоме.

01.02.2017 року за запитом керівника Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро до обліків Генерального секретаріату Інтерполу внесено клопотання про публікацію червоного повідомлення щодо міжнародного розшуку з метою арешту та екстрадиції до України ОСОБА_2 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених частиною третьою ст. 27 частиною п'ятою ст. 191, частиною третьою ст. 27 частиною першою ст. 366, частиною третьою ст. 27 частиною третьою ст. 212, частиною третьою ст. 27 частиною третьою ст. 209 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді від 07.04.2017 року у справі №760/4734/16-к (№1-кс/760/5315/17) щодо позивача обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2017 року у справі №11-сс/796/2304/2017 року скасовано ухвалу слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 07.04.2017 року, якою у відношенні позивача було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки колегією суддів встановлено невідповідність повідомлення ОСОБА_2 про підозру вимогам частини сьомої ст. 135 Кримінального процесуального кодексу України, а відтак зроблено висновок, що слідчим суддею було обрано запобіжний захід щодо особи, яка не є підозрюваною у кримінальному провадженні №0000016.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 02.06.2017 року у справі №760/4734/17 (№1-кс/760/8139/17) задоволено клопотання детектива Другого відділу Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро, погоджене прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України і надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 02.06.2017 року у справі №760/4734/17 (№1-кс/760/8140/17) залишено без розгляду клопотання детектива Другого відділу Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро, погоджене прокурором Другого відділу Управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

03.07.2017 року до компетентних органів Республіки Болгарія детективами НАБУ направлено запит про міжнародно-правову допомогу з дорученням щодо вручення ОСОБА_2 повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000016.

Листом від 05.07.2017 року Департамент Інтерполу та Європолу Національної поліції України проінформував детективів НАБУ, що відомості про фактичне місцезнаходження ОСОБА_2 не надходили.

25.07.2017 року детективи НАБУ отримали від Міністерства юстиції Республіки Болгарія лист з повідомленням про те, що запит про міжнародно-правову допомогу було отримано та направлено у встановленому порядку до компетентного органу до виконання.

04.09.2017 року детективом Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного бюро винесено постанову про відновлення досудового розслідування, оскільки станом на 04.09.2017 року у детективів НАБУ виникла необхідність у проведенні слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій у вказаному кримінальному провадженні.

21.09.2017 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відповідача 1 з проханням у межах визначених повноважень звернутися до Генерального секретаріату Інтерполу з повідомленням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, встановленого рішенням слідчого судді Солом'янського районного суду від 07.04.2017 року та відмовленні у задоволенні клопотання детектива про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000016 і видалити з інформаційної системи Інтерпол інформацію відносно ОСОБА_2

На вказаний запит представником позивача отримано відповідь №IP/908/17/c94/29099319аз/EC2/A3/1 від 27.09.2017 року, за змістом якої відповідач 1 повідомив, що відповідно до законодавства України та нормативних актів Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол (МОКП - Інтерпол) до повноважень Національних центральних бюро Інтерполу не належить звернення до Генерального секретаріату Інтерполу та коригування обліків МОКП - Інтерпол у зв'язку зі скаргами фізичних осіб або їх уповноважених представників, з метою внесення змін або видалення певної інформації, яка обробляється в інформаційній системі МОКП - Інтерпол за ініціативою Національних бюро Інтерполу в інших країнах.

Разом з тим, відповідач 1 у згаданій відповіді зазначив, що станом на 26.09.2017 року доручення правоохоронних органів України щодо внесення клопотання про видалення з обліків Генерального секретаріату Інтерполу відомостей про міжнародний розшук зазначеної у запиті представника позивача особи на адресу підрозділу відповідача 1 не надходили.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 29.09.2017 року у справі №760/17095/17 (№1-кс/760/12553/17) відмовлено у задоволенні клопотання детектива Другого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного управління підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України, погодженого прокурором Другого відділу управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивачем зазначено, що в діях відповідача 2 з направлення запиту до відповідача 1 вбачається порушення п. 4.4 розділу 4 Інструкції "Про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів", положення якого вимагають викладу у запиті повної та об'єктивної інформації про події, факти на розшукуваних осіб, зокрема згідно його підп. 4.4.18 - який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана. А оскільки відповідним рішенням слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва був наданий лише дозвіл на затримання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то згідно ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України у відношенні позивача не було обрано запобіжного заходу, а застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як затримання особи.

Водночас, стосовно дій відповідача 1 з внесення 01.02.2017 року до обліків Генерального секретаріату Інтерполу клопотання про публікацію циркулярного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою його арешту та екстрадиції до України, позивач посилається на п. 4.6 розділу 4 та п. 1.13.4 розділу 1 Інструкції НЦБ, згідно яких НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і за прийнятими Інтерполом правилами надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни та відмовляє повністю або частково у виконанні запитів, якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції.

Тобто, позивач робить висновок, що обов'язковою вимогою до запиту є наявність на момент його направлення обраного стосовно розшукуваної особи запобіжного заходу, а перед його направленням до Генерального секретаріату, НЦБ повинно засвідчитися, що одержаний запит відповідає всім підставам для міжнародного розшуку громадян. Отже, відповідно до п. 1.13.4 розділу 1 Інструкції, НЦБ повинно було відмовити НАБУ в реалізації його запиту щодо міжнародного розшуку ОСОБА_2, тому що згідно положень глави 10 Кримінального процесуального кодексу України надання дозволу на затримання особи з метою її участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу не може бути підставою для здійснення міжнародного розшуку і не є запобіжним заходом та відповідно до вимог частини першої ст. 188 Кримінального процесуального кодексу України дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути застосовано виключно до підозрюваного або обвинуваченого, в той час як на момент прийняття судом рішення про надання дозволу на затримання ОСОБА_2 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 не мав статусу підозрюваного, про що зазначено в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2017 року.

Також, стосовно допущеної, на думку позивача, бездіяльності відповідача 2 щодо неповідомлення повної та об'єктивної інформації до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва відносно ОСОБА_2, а саме про відсутність рішень, що могли б дозволити його екстрадицію згідно національного законодавства - рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст. ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних, вказує на п. 4.7 Інструкції, за яким про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов'язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Оскільки ініціатору розшуку - НАБУ було достеменно відомо про відсутність рішення суду про обрання відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу, а саме про рішення Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2017 року, яким визначено відсутність у ОСОБА_2 статусу підозрюваного, то відповідач 2 не вжив належних дій, покладених на нього законодавством.

Разом з тим, у неповідомленні відповідачем 1 повної та об'єктивної інформації до Генерального секретаріату Інтерполу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., а саме що відносно нього відсутні рішення, які могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством - рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст. ст. 82, 84(2), 87(b) Правил Інтерполу по обробці даних, позивач убачає порушення п. 4.7 Інструкції, за яким про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов'язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних осіб для коригування розшукових заходів за кордоном.

Наведені вище обставини, а саме дії та допущена бездіяльність відповідачів і стали підставами для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, оскільки захист його порушених прав та законних інтересів на момент звернення вбачався за можливе лише в порядку адміністративного судочинства.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно частини першої ст. 1 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України" від 14.10.2014 року №1698-VII (надалі - Закон №1698-VII) Національне антикорупційне бюро України є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.

Завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Відповідно до обов'язків НАБУ, визначених ст. 16 Закону №1698-VII, Національне бюро, зокрема: здійснює оперативно-розшукові заходи з метою попередження, виявлення, припинення та розкриття кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також в оперативно-розшукових справах, витребуваних від інших правоохоронних органів; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проводить досудове розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом; взаємодіє з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими суб'єктами для виконання своїх обов'язків; здійснює міжнародне співробітництво у межах своєї компетенції відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України.

Національному бюро та його працівникам для виконання покладених на них обов'язків, згідно частини першої ст. 17 Закону №1698-VII, надається право, у тому числі: заводити оперативно-розшукові справи на підставі постанови, що затверджується начальником відповідного підрозділу Національного бюро, та здійснювати на підставах і в порядку, установлених законом, гласні та негласні оперативно-розшукові заходи; здійснювати правове співробітництво із компетентними органами іноземних держав, міжнародними організаціями з питань проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування на підставі законів та міжнародних договорів України.

Національне бюро може від імені України надавати міжнародні доручення щодо проведення оперативно-розшукових та слідчих дій, укладати угоди про співробітництво з питань її повноважень з іноземними і міжнародними правоохоронними органами та організаціями, звертатися від імені України до іноземних державних органів в установленому законодавством України та відповідних держав порядку тощо (частина друга ст. 17 Закону №1698-VII).

Згідно п. 1 Положення про національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №877 від 28.10.2015 року (надалі - Положення), Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Основними завданнями Національної поліції, зокрема згідно підп. 1 п. 3 Положення, є реалізація державної політики у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Національна поліція відповідно до покладених на неї завдань, визначених п. 4 Положення: здійснює представництво та забезпечує виконання зобов'язань України в Міжнародній організації кримінальної поліції - Інтерполі (далі - Інтерпол) та Європейському поліцейському офісі (Європолі) (далі - Європол); організовує взаємодію правоохоронних та інших державних органів України з Інтерполом, Європолом, а також компетентними органами інших держав з питань, що належать до сфери діяльності Інтерполу та Європолу; використовує та надає іншим правоохоронним органам України доступ до інформаційно-телекомунікаційних систем і банків даних Інтерполу та Європолу, а також вносить до цих банків даних інформацію правоохоронних органів України; звертається в межах своєї компетенції із запитами до органів правопорядку (правоохоронних органів) інших держав або міжнародних організацій поліції відповідно до закону, міжнародних договорів України, установчих актів та правил міжнародних організацій поліції, членом яких є Україна (пп. 32, 33, 34 та 36 відповідно).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №54/1858 від 26.02.1997 року затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідування злочинів (надалі - Інструкція).

Ця Інструкція, як зазначено в її п. 1.1, визначає порядок використання правоохоронними органами України можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні (надалі - НЦБ) для співробітництва з Генеральним секретаріатом Інтерполу та правоохоронними органами зарубіжних держав під час здійснення діяльності, пов'язаної із попередженням, розкриттям та розслідуванням злочинів, які мають транснаціональний характер або виходять за межі України.

Згідно підпунктів 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3 п. 1.3 Інструкції підрозділом, на який безпосередньо покладається організація виконання функцій Міністерства внутрішніх справ України як Національного центрального бюро Інтерполу, є робочий апарат Укрбюро Інтерполу. НЦБ забезпечує співробітництво правоохоронних органів України та зарубіжних країн як у цілому, так і в окремих напрямках боротьби із злочинністю і надає можливості для: підготовки та надсилання ініціативних запитів за кордон; підготовки та надсилання відповідей на запити зарубіжних правоохоронних органів; обміну оперативно-розшуковою, оперативно-довідковою та криміналістичною інформацією про підготовку і вчинення злочинів та причетних до них осіб, а також архівною та, в окремих випадках, процесуальною інформацією.

Запити до НЦБ надсилаються, як правило, через підрозділи Укрбюро Інтерполу в головних управліннях МВС України в Криму, м. Києві та Київській області, управліннях МВС України в областях та м. Севастополі (п. 1.8 Інструкції).

За п. 1.13 Інструкції НЦБ відмовляє повністю або частково у виконанні запитів: які не стосуються компетенції Інтерполу; які пов'язані із злочинами політичного, військового, релігійного чи расового характеру; виконання яких призведе до порушення: а) суверенітету та безпеки України; б) законодавства України чи держави, куди надсилається запит; в) прав людини; якщо вони оформлені з порушенням вимог цієї Інструкції; якщо вони надійшли від відомств, установ та організацій, що відповідно до законодавства України не є правоохоронними органами; якщо вони надійшли від фізичних осіб.

Відповідно до підп. 2.1.4 п. 2.1 Інструкції запити з питань розкриття і розслідування злочинів у сфері економіки і фінансів, а також причетних до них осіб, що надсилаються до НЦБ Інтерполу для подальшого скерування правоохоронним органам зарубіжних держав, повинні містити такі відомості: а) конкретні факти, які є підставою для звернення до правоохоронних органів зарубіжних держав: наявність кримінальної справи, її номер, дата і стаття кримінального закону, за якою вона порушена, орган, що провадить розслідування; заведена оперативно-розшукова справа, її номер, перевірка оперативної або іншої інформації, номер оперативного повідомлення або відповідного документа; б) анкетні дані особи, щодо якої робиться запит; за наявності кримінальної справи процесуальний стан цієї особи, якщо обвинувачений - який, ким і коли обраний запобіжний захід; в) обставини злочину або характер наявних відомостей із зазначенням способу вчинення конкретних злочинних діянь обвинуваченими або підозрюваними особами.

Відповідно до підпунктів 4.1.2 та 4.1.1 п. 4.1 Інструкції використовуючи систему міжнародного розшуку в межах Інтерполу, правоохоронні органи України мають можливість: одержати інформацію про місцеперебування за кордоном та рід занять розшукуваних осіб: підозрюваних у вчиненні злочинів, звинувачуваних, засуджених, які ухиляються від кримінальної відповідальності чи відбування покарання з подальшою їх екстрадицією (видачею); встановити контроль за діяльністю та пересуванням осіб, які переховуються від правоохоронних органів за межами України.

Міжнародний розшук з використанням каналів та можливостей Інтерполу ведеться, зокрема, у випадку наявності вірогідних даних про виїзд розшукуваної особи в інші країни, якими можуть бути: наявність у такої особи закордонного паспорта, повідомлення органів Держкомкордону України про реєстрацію перетинання нею кордону, поштове листування, пояснення свідків тощо (підп. 4.2.1 п. 4.2 Інструкції).

Міжнародному розшукові з ініціативи правоохоронних органів України підлягають особи, які виїхали за межі України і ухиляються від кримінальної відповідальності та відбуття покарання за злочини, за які згідно з чинним законодавством або судовим вироком, що набув законної сили, передбачене (призначене) покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше шести місяців (підп. 4.3.1 п. 4.3 Інструкції).

У пункті 4.4 Інструкції зазначено, що підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об'єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб, у тому числі (згідно підп. 4.4.18) який запобіжний захід обраний стосовно розшукуваної особи. Якщо є санкція на тримання цієї особи під вартою, ким і коли вона видана.

Згідно підп. "б" підп. 4.5.2 п. 4.5 Інструкції у разі розшуку підозрюваної, обвинуваченої або засудженої особи, яка переховується за кордоном, у запиті додатково відтворюється позиція заходів, які з точки зору ініціатора розшуку доцільно вжити щодо розшукуваної особи у разі виявлення її на території іноземної держави. Такими заходами, як правило, можуть бути: затримання та арешт розшукуваної особи з наступною її екстрадицією. У цьому разі ініціатор розшуку в запиті до НЦБ гарантує, що при затриманні та арешті розшукуваної особи на території іншої держави до її компетентних органів буде обов'язково надіслано клопотання про екстрадицію цієї особи. Якщо країна, де вірогідно може перебувати розшукувана особа, невідома, то в запиті гарантується звернення з клопотанням про екстрадицію до будь-якої країни або вказується коло чи конкретний перелік країн, яким обмежується гарантоване звернення з клопотанням про екстрадицію.

НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни (п. 4.6 Інструкції).

Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов'язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном (п. 4.7 Інструкції).

За п. 4.9 Інструкції після одержання даних про місцеперебування розшукуваної особи за кордоном НЦБ: доводить одержану інформацію до відома ініціатора розшуку; повідомляє Генеральну прокуратуру України, а також прокуратуру Автономної Республіки Крим, міст Києва, Севастополя чи відповідної області (якщо кримінальна справа щодо розшукуваної особи знаходиться в провадженні слідчих прокуратури), Головне слідче управління МВС України (якщо розслідування в кримінальній справі провадять слідчі органів внутрішніх справ) або ГУКР МВС України (в разі розшуку засудженої особи) чи інші правоохоронні органи або їх структурні підрозділи за підслідністю.

У відповідності до вже наведених обґрунтувань позову, а також з наданих позивачем відповідей та заперечень убачається, що висунуті вимоги мотивовані відсутністю обраного запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., оскільки ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва №760/1356/16-к (№1-кс/760/16251/16) від 06.12.2016 року, що слугувала підставою для звернення відповідача 2 до відповідача 1 з запитом, згідно якого до обліків Генерального секретаріату Інтерполу було направлено та внесено клопотання про публікацію циркулярного повідомлення щодо міжнародного розшуку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., з метою його арешту та екстрадиції до України, було надано лише дозвіл на затримання позивача з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що в розумінні ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України є заходом забезпечення кримінального провадження. При цьому, посилаючись на частину першу ст. 42, частину першу ст. 188 Кримінального процесуального кодексу України та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 15.05.2017 року у справі №11-сс/796/2304/2017 року, якою скасовано ухвалу слідчого судді Солом'янського районного суду міста Києва від 07.04.2017 року про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позивач зазначає, що на момент вчинення відповідачами оскаржуваних дій він не перебував у статусі підозрюваного в кримінальному провадженні №0000016, а відтак убачає протиправність дій відповідача 2 з надання відповідного запиту стосовно позивача до відповідача 1, а також протиправність дій відповідача 1 з внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу вказаного вище клопотання.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що за приписами частини другої ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Також, згідно п. "а" частини другої ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 рік, Додаткового протоколу 1975 року та Другого додаткового протоколу 1978 року до Конвенції" №43/98-ВР від 16.01.1998 року запит супроводжується оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії детектива Національного бюро з направлення запиту до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва та дії останнього з внесення до обліків Генерального секретаріату Інтерполу відповідного клопотання, були вчинені в межах та у спосіб, передбачені законодавством за наявності достатніх підстав для опублікування повідомлення про міжнародний розшук позивача.

Зважаючи на те, що відповідач 1 - 29.06.2017 року повідомляв Генеральний секретаріат Інтерполу та Комісію з контролю файлів Інтерполу про факт скасування ухвали суду про обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що додаткового підтверджується п. 22 рішення Комісії з контролю файлів Інтерполу Ref.CCF/R 498.17, ухваленим на 102-й сесії 27.10.2017 року, відповідно вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 у не повідомленні повної та об'єктивної інформації до Генерального секретаріату Інтерполу відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що відносно нього відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зобов'язання уповноваженої особи відповідача 1 звернутися до Генерального секретаріату Інтерполу з повідомленням про відсутність рішень стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

Крім того, відповідач 1 листом №IP/908/17/C75/20337/EC5/A10/5 від 14.07.2017 року інформував ініціатора розшуку - відповідача 2, про наявність адвокатського запиту позивача з вимогою повідомити Генеральний секретаріат Інтерполу про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно позивача та видалити інформацію стосовно ОСОБА_2 з банків даних МОКП - Інтерпол. Також, у згаданому листі відповідач 1 запитував у відповідача 2, як ініціатора розшуку, про доцільність або відсутність підстав міжнародного розшуку позивача. Проте, інформації щодо наявності підстав скасування (припинення) розшуку позивача отримано не було.

Натомість, позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності посадових осіб Національного антикорупційного бюро України у неповідомленні повної та об'єктивної інформації до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва стосовно відсутності рішень відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, станом на момент виникнення спірних правовідносин, на думку суду є обґрунтованими, оскільки дія ухвали Солом'янського районного суду міста Києва №760/4734/17 (№1-кс/760/8139/17) від 02.06.2017 року становила шість місяців із дати її постановлення, а матеріали справи не містять доказів прийняття у відношенні позивача інших рішень про застосування запобіжного заходу на той час та відповідних інформаційних повідомлень відповідача 2 до відповідача 1.

Більше того, як зазначає у відзиві від 19.12.2017 року та 17.04.2018 року відповідач 1, на теперішній час в обліках Інтерполу відсутня інформація відносно міжнародного розшуку ОСОБА_2, та що від відповідача 2 інформації стосовно наявності підстав скасування (припинення) розшуку позивача не надходило, а отже відповідач 1 не отримував від відповідача 2 відповідного доручення, на підставі якого відповідач 1, в межах своєї компетенції, невідкладно забезпечив би координацію взаємодії правоохоронних та інших органів державної влади України з компетентними органами іноземних держав у відношенні позивача з питань, що належать до сфері діяльності Інтерполу та Європолу.

Тому, з урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відновлення порушених прав позивача можливе шляхом часткового задоволення позову.

При цьому, з метою повного захисту прав позивача суд визнав за доцільне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача 2 вчинити дії щодо повідомлення відповідача 1 про те, що стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. станом на час виникнення спірних відносин, були відсутні рішення, що могли б дозволити його екстрадицію згідно з національним законодавством, а саме, рішення про обрання відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000016 у відповідності до ст. ст. 82, 84 (2), 87 (b) Правил Інтерполу по обробці даних.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на порушення судом першої інстанції предметної підсудності, оскільки за висновками Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/17999/17, викладеними в постанові від 07.02.2018 р., колегія суддів дійшла висновку щодо спір щодо виконання відповідачем управлінських функцій належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідач 2 надав копію постанови Верховного Суду №812/1307/17 від 08.05.2018 року та, зокрема, у клопотанні про закриття провадження у справі та клопотанні про долучення документів зазначив, що даний спір не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Втім, у вказаній вище постанові Верховного Суду №812/1307/17 від 08.05.2018 року спірні правовідносини полягали в оскарженні постанови слідчого про призначення документальної податкової перевірки позивача у справі, винесеної, на його думку, неправомірно в рамках здійснюваного кримінального провадження, тобто оскаржувались дії слідчого вчинені на підставі Кримінального процесуального кодексу України, а тому колегія суддів Верховного Суду погодилась з висновками судів попередніх інстанцій, що саме нормами Кримінального процесуального кодексу України регулюються питання оскарження постанов слідчого та, відповідно, прийшла до висновку, що даний спір не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

В даній справі, позивач оскаржує дії та допущену, на його думку, бездіяльність відповідачів при здійсненні ними своїх функцій, як суб'єктів владних повноважень, та які, станом на час виникнення спірних правовідносин, в контексті положень Кримінального процесуального кодексу України не могли бути оскаржені в порядку кримінального судочинства, а отже суду належить встановити відповідність таких дій вимогам чинного на той час законодавства саме у розрізі здійснення відповідачами своїх функцій, як суб'єктів владних повноважень.

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, а відтак судом першої інстанції вірно розглянуто справу за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національного антикорупційного бюро України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.12.2018 р.