Справа № 1440/1889/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2018 р. № 1440/1889/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

про:визнання дій незаконними, стягнення підйомної допомоги в сумі 7882,21 грн., недоплати грошового забезпечення в сумі 4096,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно та здійснення виплати; стягнення з відповідача підйомної допомоги в сумі 7882,21 грн. та недоплату грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 17.07.2018 в сумі 4096,54 грн., а також стягнення з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача судових витрат, які полягають у витратах на оплату правничої допомоги в сумі 3000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05.07.2007 по 21.06.2017 він проходив військову службу за контрактом. В порушення вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він має право на компенсацію за неотримане речове майно. У відповідності до ст. 9-1 названого закону продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України. Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ч. 4. ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд дослідив матеріали справи, оцінив надані докази в їх сукупності та встановив таке.

ОСОБА_1 з 05.07.2007 року по 21.06.2017 роки проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира відділення начальника навчальних класів комендантського взводу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 з 22.06.2017 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Виплачено грошове забезпечення станом на день виключення, матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових потреб.

У списки військової частини польова пошта НОМЕР_1 позивача зараховано з 17.07.2017 року та направлено на виконання бойового завдання з захисту територіальної цілісності та незалежності України в районі проведення АТО.

У відповідності до наказу N 168 від 21.08.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 позивача звільнено з військової служби.

Листом від 17.11.2017 помічник командувача Сухопутних військ Збройних сил України- начальник фінансово-економічного управління полковник ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 , що належні види грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 16.07.2017 нараховано, та після сплати передбачених законодавством утримань, кошти сплановано виплатити до 20.10.2017 шляхом зарахування на особистий картковий рахунок. Щодо підйомної допомоги, то її нараховано та сплановано до виплати невідкладно після надходження на рахунки військової частини НОМЕР_1 відповідного фінансування.

Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 3-5 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 року, встановлено, що Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби ( пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

Матеріали справи містять наказ командира військової частини про виключення позивача зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до довідки від 17.11.2017 № 116/14/1/4189 недоплата грошового забезпечення за період з 23.06.2017 по 16.07.2017 становить 3503,46 грн. Отже, на час підписання про звільнення ОСОБА_1 , останній мав право на грошову компенсацію вартості речового майна, яку він не отримав в період проходження військової служби. Стосовно позовної вимоги про стягнення підйомної допомоги суд зазначає про таке.

Порядок та умови виплати підйомної допомоги військовослужбовцям встановлено Інструкцією про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2016 № 848.

Згідно п. 1 Інструкції, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України, виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення.

Пунктом 4 зазначеної Інструкції встановлено, що військовослужбовцям (у тому числі й тим, які прибули для подальшого проходження служби з інших військових формувань), які переїхали на нове місце служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на посаду, підйомна допомога виплачується за новим місцем служби на підставі наказу про призначення на посаду і наказу про вступ військовослужбовця до виконання обов`язків за посадою, а військовослужбовцям, направленим для проходження військової служби з одного підрозділу в інший підрозділ, дислокований в іншому населеному пункті, цього самого органу Держприкордонслужби, крім того, за умови підтвердження зміни місця проживання.

Виходячи з листа від 17.11.2018 тимчасово виконуючого обов`язки начальника фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України полковника Кіт В.В, не заперечується про право позивача на отримання відповідно до ст. ст. 9 і 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" підйомної допомоги в розмірі 7763,98 грн., а отже вона належить до виплати.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача, у зв`язку з чим, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги в сумі 3000,00 грн. суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Позивачем до суду надана лише довідка від адвоката Труби К.Б. про те, що їй сплачено 3000,00 гривень правничої допомоги у відповідності до договору про надання правової допомоги. Отже у суду не має підстав для задоволення вказаної вимоги.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 241-243, 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно ОСОБА_1 .

3. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 підйомну допомогу в розмірі 7763,98 грн. та недоплату грошового забезпечення в розмірі 3503,46 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник