Справа № 1640/2961/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2961/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 12.11.2018, суддя Турченко Т.В., пров. Хорольський, 6, м. Полтава, Полтавська, 36034, повний текст складено 13.11.18 по справі № 1640/2961/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції м. Полтави в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції м. Полтави в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач), в якому просив суд: визнати дії УПП м. Полтави Полтавської області Департаменту патрульної поліції протиправними; зобовязати УПП м. Полтави Полтавської області Департаменту патрульної поліції на час судового оскарження відкликати постанову про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №640461 від 01.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції м. Полтави ОСОБА_2 винесена постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №640461 від 01.12.2017 року відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП. Дана постанова була оскаржена в Київському районному суді м. Полтави. Станом на час звернення до суду ухвалою ВСУ від 08.05.2018 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 по вказаній справі. Зазначає, що постановою державного виконавця від 07.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56266770 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови УПП м. Полтави серія БР №640461 від 01.12.2017 року на користь держави штрафу у подвійному розмірі.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави 12.11.2018 у задоволенні вказаного позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки подана до ВСУ касаційна скарга є оскарженням постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (ст. 297 КУпАП). Зазначає, що суд ігнорує статтю 299 КУпАП, яка прямо вказує, що застосовувати ст. 307 КУпАП для примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху не передбачено.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, справу розглядати за відсутності представника відповідача.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони не зявились, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у звязку з чим відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів вважає за можливим розглянути справу по суті.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 01.12.2017 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції м. Полтави ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР №640461 від 01.12.2017 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в сумі 255 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування вказаної постанови про адміністративне правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі №552/8143/17 від 13.02.2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду по справі №552/8143/17 від 28.03.2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави по справі №552/8143/17 від 13.02.2018 року.

У звязку з несплатою штрафу в добровільному порядку у термін встановлений ст. 307 КУпАП, постанову направлено для примусового виконання.

Постановою державного виконавця від 07.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56266770 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі постанови УПП м. Полтави серія БР №640461 від 01.12.2017 року на користь держави штрафу у подвійному розмірі.

Вважаючи дії відповідача щодо надсилання постанови до виконавчої служби протиправними та посилаючись на відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 по вказаній справі як на підставу для відкликання вказаної постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на час відкриття виконавчого провадження рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 року про стягнення з позивача штрафу в розмірі 255 грн., як виконавчий документ, мало статус такого, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Київського районного суду м. Полтави у справі 552/8143/17 від 13.02.2018 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії БР №640461 від 01.12.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, вступило в законну силу після відмови у відкритті апеляційного провадження 28.03.2018.

При цьому, обставина оскарження ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження не скасовує факту набрання нею законної сили.

За змістом статті 299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення, постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Пунктами 1, 3, 4 Розділу V Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС №1376 встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України. Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Оскільки рішення Київського районного суду м. Полтави набрало законної сили 28.03.2018 року, отже саме ця дата вважається початком строку 15-ти денного терміну для добровільної сплати суми штрафу.

У вказаний термін ОСОБА_1 не сплачено штраф в добровільному порядку, у звязку з чим постанову направлено для примусового виконання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час відкриття виконавчого провадження рішення Київського районного суду м. Полтави від 13.02.2018 року про стягнення з позивача штрафу в розмірі 255 грн., як виконавчий документ, мало статус такого, що набрало законної сили.

Таким чином, суд дійшов вірного висновку щодо безпідставності позовних вимог.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії, параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні Петриченко проти України (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Отже, інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 12.11.2018 по справі № 1640/2961/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст постанови складено 14.12.2018.