Справа № 640/21112/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 грудня 2018 року м. Київ № 640/21112/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С»
до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «С К С» (04073, м. Київ, вул. Куренівська, 14-Б, код ЄДР: 36088095) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл. 8, код ЄДР: 39292197), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 11.09.2018 № 913003/36088095 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2000228 від 06.04.2018;

зобов'язати ДФС України зареєструвати податкову накладну № 2000228 від 06.04.2018 в ЄРПН датою її подання.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

При цьому, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається, зокрема, за органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Як видно з матеріалів позовної заяви, позивачем в якості відповідача визначено - Державну фіскальну службу України.

Між тим, з прохальної частини позовної заяви видно, що позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 11.09.2018 № 913003/36088095 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2000228 від 06.04.2018.

Зі змісту вказаного рішення видно, що останнє підписано Головою комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації ОСОБА_1

В той же час, судом встановлено, що між іншим підтверджується інформацією з відкритих джерел, зокрема, із сайту Офісу великих платників податків ДФС, (http://officevp.sfs.gov.ua/dfs-u-regioni/golov-upr/kerivnyztvo/915.html), що ОСОБА_1 є заступник начальника Офісу великих платників податків ДФС.

Тобто, аналізуючи наведене, можна дійти висновку, що рішення від від 11.09.2018 № 913003/36088095 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2000228 від 06.04.2018 в ЄРПН, прийняте комісією яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації Офісу великих платників податків ДФС.

З наведеного вбачається, що позивачем оскаржується рішення, яке відповідачем у даній справі (ДФС України) не приймалося.

А відтак, в порушення п. 9 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позов не містить визначення відповідача, рішення якого оскаржується.

Суд також зазначає, що положеннями ст. 94 КАС України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003., що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55.

Так, пункт 5.27 даного стандарту визначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Разом з тим, досліджуючи надані позивачем фотокопії, суд зазначає, що зміст окремих фотокопій неможливо встановити або взагалі, або частково, тобто документ неможливо прочитати, зокрема, це стосується, як можна припустити з цих копій: сертифікатів відповідності та додатків до них.

Суд звертає увагу на те, що текст документу повинен містити інформацію, заради зафіксування якої було створено документ (п. 5.21 Національних стандартів України «Вимоги до оформлювання документів» ДСТУ 4163-2003). Відповідно до п. 4.1. цього стандарту, документ повинен містити (п. 20) - текст документа, який є головним елементом документу. Іншими словами, документ, що надається, повинен мати текст, який можливо дослідити та який несе певний зміст.

Більш того, навіть до правил ЄСПЛ встановлено певні вимоги до документів, зокрема, відповідно до Пояснювальної нотатки для осіб, які бажають звернутися до Європейського суду з прав людини, вимоги до поданих копій: текст повинен бути зрозумілим і читабельним; копії повинні бути повними (всього документу).

У той же час, як вже зазначалося, позивачем надано копії документів, які взагалі неможливо прочитати, а відтак неможливо встановити зміст інформації, заради зафіксування якої було створено такий документ.

Відтак позивачу необхідно надати належним чином засвідчені копії вказаних документів у виді, з яких можливо встановити їх зміст, тобто текст повинен бути зрозумілим і читабельним.

Наведене вище у сукупності свідчить про недотримання вимог Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом подання до суду (вул. Болбочана Петра, 8, корп. 1, блок А, м. Київ, 01601) протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) заяву/уточнення щодо складу відповідачів у справі, суб'єктів владних повноважень щодо яких заявлено позов;

2) належним чином засвідчені копії сертифікатів відповідності та додатків до них у виді, з яких можливо встановити їх зміст, тобто текст повинен бути зрозумілим і читабельним.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Відповідно до положень ст. 169 та ч. 1 ст. 294 КАС України ухвала про залишення позову без руху не оскаржується.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.А. Кармазін