Справа № 214/6368/18(2-а/214/228/18)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

13 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 214/6368/18(2-а/214/228/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Куликівського Вадима Валерійовича

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року, (суддя суду першої інстанції Попов В.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м.Кривий Ріг, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Куликівського Вадима Валерійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

26 вересня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Куликівського Вадима Валерійовича від 10.09.2018 року серії НК №751420 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є складена відповідачем постанова, на думку позивача, саме по собі описання правопорушення в постанові не може бути єдиним та належним доказом для визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено: скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Куликівського Вадима Валерійовича від 10.09.2018 року серії НК №751420 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прийняття постанови, було належним чином встановлено обставини справи, з'ясовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме не надано дороги транспортному засобу, що наближався праворуч, чип порушено п. 16.12. ПДР України. Відповідач зазначає, що позивачем до суду не надано жодного доказу на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, факт вчинення правопорушення підтверджується складеною у відношенні позивача постановою та відеозаписом з нагрудної камери відповідача.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 вересня 2018 року інспектором взводу №1 роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Куликівського Вадима Валерійовича відносно ОСОБА_3 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн..

Відповідно до змісту зазначеної постанови, 10.09.2018 року о 08 годині 10 хвилин в м. Кривий Ріг, Металургійний район, вул. Рокосовського водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом на перехресті рівнозначних доріг не надав дорогу т.з., що наближався праворуч, чим порушив п. 16.12. ПДР України.

Вважаючи зазначену постанову у справі про адміністративне правопорушення протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відтак і підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності - відсутні.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до пп. 16.12 п. 16 ПДР України, на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

Відповідальність за порушення пп. 16.12 п. 16 ПДР передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 даного кодексу, а також накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.. 268 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч. 1 ст.122 КУпАП, розглядаються за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою, чергу наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

У відповідності до ст.. 252 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням.

Відповідно до приписів ст.. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, для умов притягнення особи до адміністративної відповідальності з'ясуванню підлягає насамперед факт вчинення адміністративного правопорушення, якій може бути встановлений не інакше як на підставі належних та допустимих доказів.

Відповідач зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, а також відеозаписом з місця події.

Між тим, за наслідками дослідження наявного в матеріалах справи відеозапису судом апеляційної інстанції встановлено, що він містить лише відеофіксацію перевірки відповідачем документів позивача та повідомлення останнього, що у відношенні нього буде розглянута справа про адміністративне правопорушення. Факту вчинення правопорушення ОСОБА_3 порушення правил ПДР відеозапис не містить.

Таким чином, наявний в матеріалах справи відеозапис не є доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки він не фіксує порушення, описане в оскаржуваній постанові.

Щодо доводів відповідача про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є доказом порушення позивачем вимог пп. 16.12. ПДР України, суд апеляційної інстанції зазначає, що постанова є рішенням суб'єкта владних повноважень, яка вже має містити оцінку доказів вини водія у вчинені порушення безпеки дорожнього руху. Згідно ст..251 КУпАП доказами вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути підтверджена будь-якими фактичними даними, речовими або іншими доказами, що стосуються предмету доказування, а не лише рішенням суб'єкта владних повноважень, яке містить висновок по суті розгляду справи й оцінку відповідних доказів.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем не надано доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що тягар доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб'єкта владних повноважень в силу ст. 77 КАС України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального права та згідно норм процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.

Керуючись ст. 243,ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Куликівського Вадима Валерійовича - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 листопада 2018 року у праві №214/6368/18 (2а/214/228/18) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук