Справа № 766/20766/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 766/20766/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Ус О.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Кравченко К.В. , Вербицька Н. В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зубарєва Станіслава Олеговича на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2018р. по справі № 766/20766/18 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції , інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зубарєва Станіслава Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

22.10.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ № 666424 від 15 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255,00 грн. за ст. 122 ч.1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення правил перевезення вантажів. З вказаною постановою він не згоден, оскільки інспектором не з'ясована загальна вага вантажу та маса вантажу, яка перевищує величину дозволену технічною характеристикою транспортного засобу. Тобто, на думку позивача, посадовою особою винесено постанову, яка ґрунтується на припущеннях. Повна маса транспортного засобу автомобілю Mitsubishi Canter, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу складає 3500 кг, а маса без навантаження 1870 кг, отже максимальна допустима вага для перевезення 1630 кг.

ОСОБА_2 запропонував інспектору зважити вантаж - Жатка КМС-6, але інспектор відмовився. Також позивач пропонував інспектору УПП проїхати на пункт зваження для проходження вагового контролю, на що інспектор відмовив в грубій та некоректній формі.

Відповідачі заявлені вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову вказуючи, що інспектор діяв відповідно до закону та повноважень, а позивачем не спростовано факту порушень п. 22.1 ПДР України, документів, що підтверджують, що вага жатки КМС-6 менше ніж 1630 кг не надано.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2018 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАВ № 666424 від 15 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255,00грн. за ст. 122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_2, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

На вказане рішення інспектором роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зубарєвим Станіславом Олеговичем подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Апелянт вказує на те, що позивачем не заперечується факт перевезення ним вантажу - Жатка КМС-6, проте до позову не додано жодних належних та допустимих доказів, з яких можливо було б прийти до висновків, що вага жатки не перевищує 1630 кг, як зазначено у позові. За таких обставин апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.п. 22.1 ПДР України маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно до вимог ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

15 жовтня 2018 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді адміністративного стягнення - штрафу в дохід держави в розмірі 225,00 грн.

Інспектором БПП у м. Кременчук УПП Полтавської області лейтенантом поліції Зубаревим С.П. 4 роти у постанові зазначено, що ОСОБА_2 15.10.2018 р. о 07-42 год. у м. Кременчук вулиця Чумацький Шлях 11, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Canter НОМЕР_1 перевозив вантаж, який перевищував величину визначену технічною характеристикою даного ТЗ, чим порушив п. 22.1 ПДР України, про що зазначено у постанові серії ЕАВ №666424 від 15.10.2018 р. При цьому, до постанови будь-яких додатків не додано (а.с. 10).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 1 статті 122 КУпАП визнається: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції порушення правил перевезення вантажів.

Проте, апелянтом, як посадовою особою, у постанові не було зазначено про здійснення фото та/або відео фіксації правопорушення, не проведено та не долучено довідки про проведення габаритно-вагового контролю з використанням вимірювального і зважувального обладнання або будь-які інші належні та допустимі докази на підтвердження вчинення зазначеного порушення позивачем.

Колегія суддів наголошує, що інспектором (апелянтом) взагалі не було з'ясовано загальну вагу вантажу та масу вантажу, яка перевищує величину, дозволену технічною характеристикою транспортного засобу.

Тобто, всі висновки апелянта та підстави, за якими ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності, ґрунтуються виключно на припущеннях, що є неприпустимим.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на недоведеність позивачем того факту, що маса вантажу була меншою ніж максимально дозволена для перевезення, оскільки саме до обов'язку відповідача входить доведення вини позивача, а тому саме інспектор при складенні постанови мав закріпити належними та допустимими доказами той факт, що маса вантажу, який перевозився ОСОБА_2, а також розподіл навантаження на осі перевищував величини, визначені технічною характеристикою транспортного засобу.

Апелянтом не надано будь-яких доказів, які б вказували на вчинення позивачем правопорушення зазначеного у постанові серії ЕАВ № 666424 від 15.10.2018р.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення.

Таким чином, колегія суддів, встановивши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо необхідності скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи всі викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було враховано всі необхідні обставини при розгляді справи, а постанову було винесено не у відповідності до чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач (апелянт), який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Кременчуці управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зубарєва Станіслава Олеговича залишити без задоволення, а рішення а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.