Справа № 200/12234/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 р. Справа№200/12234/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 85400, Донецька область, м. Селидове, а/с № 1018)

до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6)

про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії від 18 липня 2018 року та зобовязання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 23 квітня 2018 року відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача на підприємстві шахта «Горняк» з 23 серпня 1995 рок по 9 березня 2003 року, до страхового стажу періоди роботи з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 1 листопада 2016 року по 22 квітня 2018 року на підприємстві «Шахта Курахівська «ДП «Селидіввугілля».

Ухвалою суду від 14 листопада 2018 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/12234/18-а. Одночасно, суд задовольнив клопотання про розгляд справи в спрощеному провадженні та призначив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Також, суд зобовязав відповідача надати суду витяг з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин (зокрема, заяву позивача про призначення пенсії від 23 квітня 2018 року), всі інші докази, які стали підставою для вчинення відповідачем спірних дій.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що уточнюючі довідки, відсутність яких стали підставою для не зарахування періоду його роботи з 23 серпня 1995 року по 9 березня 2003 року до пільгового стажу, необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці, проте його робота в означений період підтверджується записом трудової книжки. Окрім того, на підтвердження пільгового стажу на адресу відповідача надавалась довідка про підземні спуски. Стосовно не зарахування відповідачем періоду його роботи з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 1 листопада 2016 року по 22 квітня 2018 року, позивач зазначив, що дії відповідача не ґрунтуються на законі, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, на якому працює працівник, фінансові розрахунки між страхувальником і ПФУ можуть бути предметом розгляду господарського суду і не впливають на законодавчо закріплені пенсійні права працівника.

Відповідач 13 грудня 2018 року надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву позивача, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд, відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВЕ № 013324, виданого Гірницьким МВМ Селидовського МВ УМВС України в Донецькій області 3 травня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що записами у трудовій книжці серії БТ-ІІ № 7370545 на імя позивача підтверджується факт роботи позивача у спірних періодах (записи №№ 5-10). Індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача (форма ОК-5) підтверджується отримання заробітної плати за період з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 1 листопада 2016 року по 22 квітня 2018 року на відокремленому підрозділі «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Позивач претендує на призначення пенсії згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

23 квітня 2018 року позивач звернувся до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із відповідною заявою про призначення пенсії, яка зареєстрована за № 1904. До зазначеної заяви позивачем до управління надано наступні документи: заяву, копію паспорту та ІНН, копію трудової книжки серії БТ - II № 7370545 від 9 липня 1993 року; копію військового квитка серії УН № 1126942 від 2 листопада 1993 року; копія диплома серії Д № 729894 від 29 червня 1993 року; довідки про підземні спуски в шахту з ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» № 79 від 20 березня 2018 року, № 136 від 20 квітня 2018 року; довідка про особливий характер роботи видана підприємством ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 27 березня 2018 року № 26/277; довідки про особливий характер роботи видані підприємством ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля» від 23 квітня 2018 року № 19.

Рішення відповідача від 18 липня 2018 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії та визначено, що право на пенсію позивач набуде після досягнення 50 років.

Зі змісту рішення відповідача вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу було відсутність (недостатність) страхового та пільгового стажу. Так, відповідачем

До пільгового стажу роботи зараховано періоди роботи позивача з 1 квітня 2003 року по 28 жовтня 2003 року на підприємстві ВП Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», з 16 лютого 2004 року по 22 квітня 2018 року на підприємстві ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», за винятком днів перебування безкоштовних відпусток (7 днів).

У той же час, відповідачем до пільгового стажу не зараховано період роботи позивача з 23 серпня 1995 року по 9 березня 2003 року на підприємстві Шахта «Горняк», оскільки позивачем не було надано пільгова довідка відповідно до зазначеного періоду.

Також, до страхового стажу відповідачем в оскаржуваному рішенні не зараховано періоди роботи позивача з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 1 листопада 2016 року по 31 березня 2018 року на підприємстві ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди до МДЗ України (форма ОК-5 від 23 квітня 2018 року), та з 01 квітня 2018 року по 22 квітня 2018 року на підприємстві ВП Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутня сума нарахованої заробітної плати за цей період до МДЗ України (форма ОК-5 від 23.04.2018).

З урахуванням зазначеного, відповідачем обраховано страховий стаж позивача, який склав 24 роки 11 місяців 28 днів, у тому числі стаж підземної роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах - 17 років 11 місяців 29 днів, в тому числі за ст.14-20-шахтарі складає 13 років 06 місяців 16 днів, за ст. 14-25- шахтарі складає 1 рік 2 місяці 13 днів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Особливості пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних і відкритих гірничих роботах та в металургії визначені нормами статті 14 зазначеного закону. Так, згідно положень частини першої зазначеної статті працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Нормами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

У той же час, судом встановлено, що спірний період роботи позивача підтверджується записами трудової книжки, яка містить всі необхідні записи, зокрема підтверджує, що позивач працював повний робочий день та робота була під землею.

Також, пільговий характер роботи позивача підтверджується наявними матеріалами справи, а саме: довідкою від 26 жовтня 2018 року № 333 про підземні виходи за період 1995-2000 роки.

Отже, суд доходить висновку про необґрунтованість відмови відповідача у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Щодо не зарахування окремих періодів роботи позивача до страхового стажу, у звязку з відсутністю сплати єдиного внеску, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до норм частини першої статті 24 Закону № 1058-XV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону № 1058-XV.

Так, абзацом 1 частини першої статті 20 Закону № 1058-XV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі

Відповідно до положень частини другої зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з нормами частини десятої вищенаведеної статті Закону, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Нормами статті 106 Закону № 1058-XV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що обов'язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. При цьому, суд зауважує, що згідно наявних матеріалів справи вбачається, що сума нарахованих страхових внесків за спірні періоди в повному обсязі перерахована підприємством-страхувальником до Селиівського відділення Покровської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (довідки ДП «Селидіввугілля» від 4 жовтня 2018 року № 490, від 1 жовтня 2018 року № 491).

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у справі Latvia (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі Будченко проти України (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта Курахівська «ДП «Селидіввугілля» з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 1 листопада 2016 року по 22 квітня 2018 року.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованим прийняте відповідачем рішення від 18 липня 21018 року про відмову позивачу у призначенні пенсії, та як наслідок позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 85400, Донецька область, м. Селидове, а/с № 1018) до Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв Праці, 6) про скасування рішення про відмову в призначенні пенсії, зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Скасувати рішення Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 18 липня 2018 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобовязати Селидовське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 квітня 2018 року № 1904 про призначення пенсії відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи на підприємстві шахта «Горняк» з 23 серпня 1995 року по 9 березня 2003 року та до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта Курахівська «ДП «Селидіввугілля» з 1 червня 2010 року по 31 грудня 2010 року та з 1 листопада 2016 року по 22 квітня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 14 грудня 2018 року. Повне судове рішення складено 14 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.