Справа № 815/2491/15
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2491/15

Категорія: 9.3 Головуючий в І інстанції: Андрухів В.В,

Дата та місце ухвалення: 13.08.2015 р. м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді - доповідача - Шеметенко Л.П.

судді - Стас Л.В.

судді - Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» Северина Юрія Петровича, треті особи - ОСОБА_3, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» Северин Юрія Петровича, в якому просив суд: визнати противоправною та незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северин Юрія Петровича щодо переоформлення частини вкладу у розмірі 7000 доларів США на ім'я позивача, відступленого ОСОБА_3 на користь позивача на підставі договору відступлення права вимоги № 1 від 27 лютого 2015 року за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад «_ «Постійний клієнт» 3 міс._» (вид вкладу «_ПосКлЗм6%$_»); визнати противоправною та незаконною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северин Юрія Петровича щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; визнати позивача вкладником Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» Северин Юрія Петровича включити позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК», котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення заявленого позову, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір № про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад «_ «Постійний клієнт» 3 міс._» (вид вкладу «ПосКлЗм6%$_»).

Умовами зазначеного договору було передбачено, що ОСОБА_3 вносить до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» вклад у розмірі 15343,93 (п'ятнадцять тисяч триста сорок три долара США 93 цента) під 6% річних строком до 30.03.2015 року з можливістю автоматичної пролонгації договору.

Постановою Правління Національного банку України № 16/ВТ від 15 січня 2015 року ПАТ «ІМЕКСБАНК» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів та установлено обмеження у його діяльності, зокрема не допускати будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

26.01.2015 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 50 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних».

На підставі постанови Правління НБУ від 26 січня 2015 року № 50 «Про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у AT «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію - Северин Юрія Петровича.

27 лютого 2015 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено Договір відступлення права вимоги № 1 за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад «_ «Постійний клієнт» 3 міс._» (вид вкладу «_ПосКлЗм6%$_»).

Відповідно до умов вищевказаного Договору ОСОБА_3 безоплатно передала, а позивач прийняв на себе частину майнових прав, що належить ОСОБА_3, і став кредитором (вкладником) за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад «_ «Постійний клієнт» 3 міс._» (вид вкладу «_ПосКлЗм6%$_»), укладеним між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК».

Загальний розмір майнових прав, відступлених згідно з цим Договором № 1 складав 7000 доларів США.

11 березня 2015 року та 15 квітня 2015 року позивач, як новий кредитор звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» Северин Ю.П. з проханням на підставі вищевказаного відступлення права вимоги здійснити переоформлення частини вкладу (у розмірі 7000,00 доларів США) за договором № від 25 грудня 2014 року про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року (Вклад «_ «Постійний клієнт» 3 міс._» (вид вкладу «_ПосКлЗм6%$_») на своє ім'я.

27.05.2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 105, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27 травня 2015 року.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо не включення позивача до переліку вкладників, що мають право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для визнання позивача вкладником АТ «ІМЕКСБАНК», а також про правомірність не переоформлення відповідачем частини вкладу ОСОБА_3 в сумі 7000 дол. США на підставі Договору відступлення права вимоги №1 від 27.02.2015 року на ім'я позивача та правомірність не включення останнього до переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Зі змісту ст. 26 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) вбачається, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку і сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, проте Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а виконавча дирекція Фонду протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Аналогічні вимоги містить і Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року № 2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за №1581/21893.

При цьому, відповідно до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Також, відповідно до ст. 38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Аналіз викладених положень нормативно правових актів свідчить, що відшкодування коштів триває з моменту прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку та завершується в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

При цьому, ще під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку Уповноважена особа Фонду вживає заходів щодо: 1) перевірки правочинів, укладених банком; 2) формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню; 3) формування переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом; 4) повідомлення правоохоронних органів у випадку виявлення протиправних дій відносно банку тощо, а Фонд на підставі складеного уповноваженою особою Фонд переліку складає і затверджує Загальний реєстр вкладників.

Отже, вказаними нормами права визначений обов'язок уповноваженої особи, у визначені строки, скласти перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

В той же час, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну норму, яка в обов'язковому порядку зобов'язує Уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними.

В свою чергу, підстави для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними, визначені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Так, за правилами ч. 3 ст. 38 цього Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

В той же час, відповідно до наведених вище положень ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Тобто, для отримання відшкодування за вкладом фізичної особи, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мають бути наявні дві умови а саме: особа має бути вкладником та повинна мати вклад.

В свою чергу, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Разом з тим, аналізуючи статтю 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині визначення терміну вклад - можливо виділити істотні ознаки грошового вкладу а саме: грошові кошти мають бути залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника); має бути договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Під залученням грошових коштів розуміють тимчасово вільні кошти вкладників - фізичних та юридичних осіб, які мобілізовані банком на певних умовах і на певний термін чи до запитання. Ці кошти зберігаються на рахунках клієнтів-вкладників і використовуються відповідно до режиму рахунку і банківського законодавства.

Метою проведення таких операцій є: залучення коштів для подальшого розміщення в активні операції; (надання фінансових послуг); залучення коштів для поповнення ліквідності з метою розрахунків за зобов'язаннями.

Тобто, грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку, через касу банку або з іншої фінансової установи тим самим збільшуючи ліквідність, а також зобов'язання банку на суму залучених грошових коштів від вкладника (зарплата, пенсія, стипендія).

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Як в заявленому позові, так і поданій апеляційній скарзі, позивач посилається на неправомірність дій відповідача щодо не здійснення «переоформлення» частини вкладу (в сумі 7 000,00 доларів США) за договором № від 25.12.2014 року «Про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року Вклад «_ «Постійний клієнт» 3 міс.» (Вид вкладу «_ПосКЛЗм6%8_»), надалі - Договір приєднання, набутого позивачем в результаті укладення з третьою особою договору про відступлення права вимоги № 1 від 27.02.2015 року до Депозитного договору (надалі - Договір цесії).

При цьому, як в заявленому позові, так і поданій апеляційній скарзі, в якості правових підстав такого твердження позивач наводить приписи норми ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст.ст. 509, 510, 512, 514 ЦК України.

Як вірно наголошено судом першої інстанції, стаття 37 Закону, на яку посилається позивач, окрім іншого, дійсно надає уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб право укладати від імені неплатоспроможного банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом, проте таке право, в об'єктивному розумінні, має реалізовуватись по-перше: за наявності на те законних правових підстав, а по-друге: здійснюватись у встановлених чинним законодавством межах та порядку.

Разом з цим, за умовами Договору цесії позивач мав набути прав кредитора по відношенню до АТ «ІМЕКСБАНК», а саме - прав вимоги частини вкладу за Депозитним договором на суму 7000 доларів США, проте набуття цих прав не створює жодних правових підстав та не породжує для боржника, в даному випадку - АТ «ІМЕКСБАНК», а тим більше для відповідача, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК», жодного обов'язку проводити будь-яке «переоформлення» таких прав.

Норми статей 509, 510, 512, 514 ЦК України, на які посилається позивач, передбачають можливість проведення заміни сторони кредитора в зобов'язанні.

Проте, норма ст. 514 ЦК України вказує, що при заміні сторони кредитора до нового кредитора лише переходять права, належні первісному кредитору в зобов'язанні. При цьому, такий перехід прав здійснюється в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписи норми ч. 2 ст. 516 ЦК України вказують на необхідність направлення повідомлення боржнику про заміну сторони кредитора в зобов'язанні.

При цьому, наведена норма Кодексу вказує, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що жодна із наведених статей ЦК України не передбачає та не встановлює обов'язку боржника проводити будь-яке додаткове «переоформлення» прав, переданих новому кредитору, а також не наводить жодного механізму та форми такого переоформлення.

Таким чином, оскільки обов'язку проводити будь-яке переоформлення набутих позивачем прав вимоги чинним законодавством не визначено, відповідач не зобов'язаний був проводити те, що не встановлено законом.

Згідно Договору приєднання ОСОБА_3 приєдналась до публічної пропозиції, умови якої було визначено в Публічному договорі № 1 банківського вкладу (депозиту), затвердженому Головою Правління АТ «ІМЕКСБАНК» 20.01.2014 року, розміщеному на офіційному сайті АТ «ІМЕКСБАНК» http://imexbank.com.ua, та розмістила в АТ «ІМЕКСБАНК» вклад на суму 15343,93 доларів США, строком до 30.03.2015 року.

В свою чергу, АТ «ІМЕКСБАНК», оприлюднивши умови Публічного договору та уклавши з ОСОБА_3 Договір приєднання, прийняв на себе зобов'язання прийняти від ОСОБА_3 вклад, здійснити нарахування та виплату процентів по вкладу за встановленою ставкою (6 % річних), та повернути останній вклад по закінченні обумовленого Договором приєднання строку розміщення.

У відповідності до п. 1.5 Публічного договору приєднання фізичної особи до публічного договору банківського вкладу (депозиту) відбувається в цілому. Укладаючи договір, вкладник приймає на себе всі обов'язки та набуває усіх прав, передбачених договором стосовно вкладників, рівно як і банк бере на себе всі обов'язки та набуває усіх прав, передбачених договором стосовно банку (п. 1.11. Публічного договору).

Типовими умовами Публічного договору передбачається, що повернення вкладу або його частини та сплата нарахованих та несплачених процентів здійснюється банком готівкою або в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок, який зазначено вкладником у договорі про приєднання, чи за письмовою заявою вкладника на інший його рахунок (п. 6.2. Публічного договору).

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вкладник або будь-яка інша особа, що в законний спосіб набула право вимагати від АТ «ІМЕКСБАНК» повернення розміщеного вкладу чи його частини, вправі вимагати його повернення виключно у визначений Публічним договором спосіб, зокрема - шляхом виплати готівкою або здійснення безготівкового перерахування на відповідний рахунок,що в свою чергу кореспондується з приписами вищенаведених норм Цивільного кодексу України, і не має права вимагати виплату вкладу шляхом проведення будь-якого переоформлення своїх прав в інше зобов'язання.

Крім того, за умовами Договору цесії новий кредитор одержав право вимагати від АТ «ІМЕКСБАНК» виконання у повному обсязі всіх зобов'язань за основним договором, а саме (п. 1.6. Договору цесії): повернення суми грошових коштів, розміщених у якості банківського вкладу, у розмірі 7000 доларів США; сплати відсотків за вкладом у розмірі 6 % річних; та інших зобов'язань АТ «ІМЕКСБАНК», які випливають з основного договору.

Одночасно п. 4.3. Договору цесії передбачає, що відступлення права вимоги не тягне за собою ніяких змін умов основного договору, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що передача права вимоги на частину вкладу за Договором цесії в силу умов вищевказаних договірних зобов'язань не породжує виникнення у боржника -АТ «ІМЕКСБАНК» обов'язку здійснити будь-яке додаткове переоформлення відступленого права, та призвести до зміни умов основного договору (Публічного договору та Договору приєднання), в тому числі зміни вкладного рахунку, перенесення частини вкладу на новий рахунок.

Оскільки право вкладника на будь-яке «переоформлення», включаючи відкриття нового вкладного рахунку та перерахування на нього частини вкладу типовими умовами Публічного договору не передбачено, таке право в силу приписів ст. 514 ЦК України не могло перейти або виникнути у нового кредитора.

За таких обставин, новий кредитор лишається правомочним лише вимагати від АТ «ІМЕКСБАНК» повернення набутого вкладу (в межах відступлених прав вимоги) у відповідності до умов Публічного договору та Договору приєднання.

Проте, реалізація вказаного права, враховуючи запровадження по відношенню до боржника - АТ «ІМЕКСБАНК» тимчасової адміністрації, в силу приписів п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» унеможливлюється встановленням прямої заборони на задоволення такої вимоги.

В розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 наведеного Закону вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку, або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Кредитори банку, що не є вкладниками або вкладники на суму вимог, невідшкодованих за рахунок виплат сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, чи інші кредитори, які набули право вимоги до банку понад суму призначеного вкладнику гарантованого відшкодування, вправі заявити свої кредиторські вимоги після відкликання в банку банківської ліцензії та запровадження процедури ліквідації.

В такому випадку, задоволення вимог вказаних кредиторів провадиться у визначеному ст. 52 Закон порядку та черговості, зокрема у четверту чергу, після задоволення вимог кредиторів трьох попередніх черг.

Щодо «переоформлення» частини вкладу, на якому наполягає позивач, а саме: відкриття окремого вкладного рахунку та відображення на ньому грошових коштів в межах набутих позивачем прав вимоги, суд першої інстанції вірно зазначив, що така послуга за своєю правовою суттю є окремою банківською операцією, що полягає в проведенні списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_3, та зарахуванням відповідної суми коштів на вкладний рахунок позивача, який може бути відкрито виключно на підставі окремого укладеного з AT «ІМЕКСБАНК» правочину.

Так, за приписами п. 2.1. Глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року за № 51 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003 року за № 1256/8577), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідна рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договір банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Частина 3 статті 1058 ЦК України передбачає, щодо відносин банку та вкладника за рахунком, в який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу) якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У відповідності до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Таким чином, відкриття та зарахування коштів на окремий вкладний рахунок є фактично банківською операцією, а точніше - банківською послугою, що може бути надана виключно на підставі укладеного з банком договору банківського вкладу або договору банківського рахунку.

Так, проведення подібних операцій, зокрема: укладення договору відкриття вкладного рахунку та перерахування коштів на вкладний рахунок, під час дії тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку може бути проведене виключно за згодою виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як спеціального суб'єкта, на якого Законом покладено функції виведення неплатоспроможного банку з ринку, та, крім того здійснюватись лише у випадку, якщо проведення таких операцій є економічно вигідним для неплатоспроможного банку.

За приписами ч. 2 п. 1.16. Глави 3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 року за № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 року за № 1581/2189, протягом тимчасової адміністрації неплатоспроможний банк має право надавати фінансові послуги з переказу коштів без відкриття рахунку в такому банку та інші фінансові послуги, також здійснювати діяльність, передбачену частиною восьмою статті 47 Закону України «Про банки банківську діяльність», якщо надання таких послуг є економічно вигідним для банку та з дозволу виконавчої дирекції Фонду. З цією метою уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію подає на розгляд виконавчої дирекції Фонду відповідні прогнозні розрахунки надходжень від таких фінансових послуг та діяльності.

Згідно ч. 8 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг, здійснення іншої діяльності.

Таким чином, правочини щодо «переоформлення» частини вкладу або прав вимоги на нього, в розумінні вчинення дій, спрямованих на укладення з позивачем відповідної угоди, відкриття окремого вкладного рахунку та перерахування на цей рахунок відповідної суми грошових коштів в межах набутих позивачем прав вимоги, є операціями, що підпадають під дію наведених вище обмежень.

На проведення подібного роду операцій під час здійснення тимчасової адміністрації в АТ «ІМЕКСБАНК» будь-якого дозволу виконавча дирекція Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відповідачу не надавала, адже проведення подібного роду операцій суперечило б вищевказаним умовам Положення та не призводило б до економічної вигоди.

На підставі наведеного, оскільки позивач безпосередньо не укладав з АТ «ІМЕКСБАНК» жодних договорів банківського вкладу, враховуючи, що «переоформлення» набутих ним прав вимоги із відкриттям окремого вкладного рахунку законодавчо є неможливим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не набув права вкладника АТ «ІМЕКСБАНК» та не може бути визнаний таким в судовому порядку за відсутності для цього правових підстав, а тому він не має права вимагати від АТ «ІМЕКСБАНК» або відповідача включення його в реєстр (перелік) вкладників як особи, що вправі отримати виплату сум гарантованого відшкодування з коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відступлення прав вимоги за Договором цесії, на яке посилається позивач, відбулось в сумі, що перевищувала гарантовану третій особі суму виплат, зокрема, як вказано в п. 1.5. Договору цесії, кошти в розмірі 8343,93 доларів США, майнові права на які належать первісному кредитору не відступаються та залишаються на вкладному рахунку, визначеному в основному договорі.

Наявність обліковуваних за ОСОБА_3 залишків коштів на вкладному рахунку стало підставою для включення останньої в реєстр (перелік) вкладників на отримання сум гарантованого Державою відшкодування.

Наведені умови Договору цесії свідчать про те, що ОСОБА_3 залишила за собою право вкладника (право на отримання сум гарантованих виплат), що в свою чергу виключає будь-яку можливість та правові підстави проведення гарантованих виплат по відступленим на користь позивача правам вимоги.

Крім того, згідно постанови Правління НБУ від 16.09.2013 року №365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» заборонений переказ коштів в іноземній валюті в межах України з поточного рахунку в іноземній валюті однієї фізичної особи на поточний рахунок в іноземній валюті іншої фізичної особи.

Зазначеною постановою Правління НБУ дозволяється переказ коштів в іноземній валюті в межах України з поточного рахунку фізичної особи тільки на поточний рахунок цієї ж фізичної особи.

Таким чином, АТ «ІМЕКСБАНК» цілком правомірно не здійснив переоформлення коштів в іноземній валюті у розмірі 7000 дол. США на рахунок позивача, який не відкрився, з рахунку іншої фізичної особи.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, яка є вкладником банку, та яка відступила частину свого вкладу позивачу, 14.05.2015 року отримала гарантовану державою суму у розмірі 200000 грн. (11772,72 дол. США) і залишок коштів на її рахунку № 2630.0.761244.018 згідно виписки АТ «ІМЕКСБАНК» на 05.08.2015 року складає 35751,21 дол. США, що є меншим суми 7000 дол. США за Договором цесії з позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладення Договору цесії на подібних умовах, тобто лише на частину вкладу, свідчить про намір третьої особи отримати свій вклад в повному обсязі за рахунок сум гарантованих виплат Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Саме цим можна пояснити, що предметом договору про відступлення права вимоги значиться не сума всього вкладу за депозитним договором, а лише його частина, не покрита відшкодуванням, здійсненим Фондом гарантування.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання позивача вкладником АТ «ІМЕКСБАНК», а також про правомірність не переоформлення відповідачем частини вкладу ОСОБА_3 в сумі 7000 дол. США на підставі Договору відступлення права вимоги №1 від 27.02.2015 року на ім'я позивача та правомірність не включення останнього до переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», котрі мають право на виплату гарантованих сум відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Судове рішення складено у повному обсязі 17.12.2018 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька