Справа № 185/6545/17
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 185/6545/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. (суддя Гаврилов В.А.) в справі № 185/6545/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправними дій з відмови в призначенні пенсії за віком з 31.07.2017 р. відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; зобов'язання призначити пенсію за віком на загальних підставах з дати звернення з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, провести перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з досягненням пенсійного віку у липні 2017 року звернувся до відповідача з заявою щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком. Листом № 11439/07/18 від 02 серпня 2017 року відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки йому вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах. Вважає, що дії відповідача щодо відмови призначення йому пенсії за віком є протиправними і такими, що порушують його права.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.04.2018 р. здійснена заміна первісного відповідача Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ).

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. позов задоволено, визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови в призначенні ОСОБА_2 з 31 липня 2017 року пенсії за віком відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком; зобов'язано ГУ ПФУ призначити ОСОБА_2 пенсію за віком на загальних підставах з дати звернення з заявою про призначення пенсії, тобто з 31 липня 2017 року, відповідно до ст. 26, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, та провести перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати судове рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянтом зазначено, що оскільки позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, та яка розраховується за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підстави для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, відсутні.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв'язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 11 травня 1993 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач продовжував працювати.

У липні 2017 року позивач, досягнувши пенсійного віку, звернувся до відповідача з заявою щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Листом № 11439/07/18 від 02 серпня 2017 року відповідачем відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки йому вже призначена пенсія за віком на пільгових умовах.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що пенсія позивачеві призначена на пільгових умовах відповідно до 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше, дії відповідача з відмови в призначенні позивачу пенсії з 31 липня 2017 року за віком відповідно до ст. 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, є протиправними.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду з 11.05.1993 р., отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену на підставі ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з досягнення пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», 31.07.2017 р. позивачем подана до Павлоградського ОУПФУ заява про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій, зокрема, позивачем поставлено питання про застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом від 02.08.2017 р. № 11439/07/18 Павлоградським ОПФУ відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивач вже отримує такий саме вид пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Як зазначено вище, з 1993 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, позивачем реалізоване право на призначення пенсії.

В подальшому, після призначення пенсії, позивач має право звернутись до органу Пенсійного фонду із заявою про переведення його на інший вид пенсії.

Приписами статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Тобто, законодавець надав вичерпний перелік видів пенсій, які можуть бути призначені особі відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

За приписами ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону № 1058, а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пільгову пенсію.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено такі види пенсій: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З аналізу наведених норм випливає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміною виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У справі, що розглядається, у позивача відсутні підстави та він не виявив бажання перейти з одного виду пенсії на інший, оскільки він претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а отже і відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов'язані з призначенням пенсії нарахування.

Крім того, частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що визначена частиною 2 статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовується лише у випадку переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Оскільки позивач з 1993 р. отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в порядку, визначеному статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2015-2017 роки, відсутні.

Висновки суду в цій справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.04.2018 р. в справі №185/1391/17.

Судом першої інстанції зазначене не враховано, що потягло за собою помилкове задоволення позову.

Суд вважає недоречним застосування судом першої інстанції до цих правовідносин правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 р.

Так, в постанові від 31.03.2015 р. в справі № 21-612а14 Верховним Судом України розглянуті правовідносини, що стосуються права особи, яка раніше отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, правовідносини, які виникли в розглядуваному випадку, є відмінними, ніж розглянуті Верховним Судом України та щодо яких викладено правовий висновок, оскільки в справі, що розглядалась Верховним Судом України, особі була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а за призначенням пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» така особа звернулась вперше, тобто особа отримувала інший вид пенсії.

В цьому же випадку, як зазначено вище, позивачу вже призначена пенсія за віком, тому застосування вказаної правової позиції Верховного Суду України є неможливим.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб'єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017 р. та підлягає застосуванню судом апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. в справі № 185/6545/17 задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.06.2018 р. в справі № 185/6545/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити в справі № 185/6545/17 нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 12.12.2018 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко