Справа № 2-а-545/10/1512
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа №2а-545/10/1512
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Ганєві А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси про визнання дій протиправними та про зобов'язання вчинити певні дії, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є особою, яка постраждала внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, а з 1997 року є інвалідом 2-ої групи, позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси, яке з 01.01.2005 року недоплачує їй щомісячно державну пенсію, у зв'язку з чим позивачка зверталась до відповідача із заявою про проведення відповідних перерахунків. Однак відповідач відмовив позивачці у перерахунку щомісячної державної пенсії.

Позивачка вважає, що відмова відповідача є незаконною, тому просила суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси щодо відмови у проведені перерахунку пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси перерахувати та сплатити їй державну та додаткову пенсію по другій групі інвалідності в розмірі 8, 75 мінімальних пенсій за віком за період з 01 січня 2005 року, зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси призначити, та в подальшому виплачувати позивачці державну та додаткову пенсію по другій групі інвалідності у розмірі не менш 8,75 мінімальних пенсій за віком з послідуючим її перерахунком відповідно до змін розміру мінімальної пенсії за віком.

Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просить суд визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси щодо відмови у проведені перерахунку пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси здійснити перерахунок державної та додаткової пенсії як інваліду 2-ої групи з 01 січня 2005 року відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та сплатити недоплачену частину пенсії, пункт 3 позовних вимог залишити без розгляду.

16 березня 2010 року ухвалою Київського районного суду міста Одеси пункт З позовних вимог ОСОБА_1 залишений без розгляду.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав вимоги та просив суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на заперечення, які надала суду, а саме на те, що позивачкою пропущені строки звернення до суду, та питання обчислення пенсії за Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» віднесені до ведення Кабінету Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання згідно ст. 116 Конституції України, тому при обчисленні пенсій позивачці. Управління України в Київському районі міста Одеси керувалося постановами Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002р., №1293 від 01.01.2006р. та №654 від 16.07.2008 р.

Крім того, представник відповідача вважає, що застосування позивачкою розмірів прожиткових мінімумів, встановлених законодавством про Державний бюджет України на відповідні роки для обчислення розмірів державної та додаткової пенсії, передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є неправильним, тому що ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за своїм змістом в ч.З обмежує застосування мінімального розміру пенсії за віком. Посилаючись на ст.63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» представник відповідача вважає, що вимоги позивачки не можуть бути задоволені, тому що Державними бюджетами України на відповідні роки не враховані видатки на такі потреби.

Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, у зв'язку з чим підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що з 1997 року позивачці була призначена пенсія як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії по 2-й групі інвалідності (а. с. 7 ).

18 листопада 2009 року позивачка звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії (а. с. 8 ).

Однак листом №4433/К-2 від 24 листопада 2009 року позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС та інваліду II групи у відповідності до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( а. с. 9-11).

Як вбачається зі змісту вказаного листа, при розрахунку пенсії відповідач виходив із розмірів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2002р., №1293 від 27.12.2005 р. та №530 від 28.05.2008 p., №654 від 16.07.2008р., а не посилаючись на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно вимог ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, що віднесені до 1-4 категорій, встановлюються у вигляді державної та додаткової пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, встановлюється у розмірі 75 відсотків від мінімальної пенсії за віком для інвалідів 2-ї групи.

На підставі до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсія особам, що постраждали і стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, не повинна бути нижчою, ніж 8 мінімальних пенсій за віком по другій групі інвалідності.

Крім того, мінімальний розмір пенсії за віком передбачено п.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» і встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначається законодавством.

Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006р., зокрема ст. 71, зобов'язує провести перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до цього закону. Однак, відповідач цей закон проігнорував та далі при перерахунку пенсій застосував підзаконні акти - постанови Кабінету Міністрів України, які погіршують матеріальне становище пенсіонерів - інвалідів.

Більше того, ч. З ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Однак, суд не може погодитися з правильністю нарахування позивачу пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Згідно зі ст. 19 ч. 2 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до вимог ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні їй відповідати.

Таким чином, виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, посилання представника відповідача на положення постанов Кабінету Міністрів України, є безпідставним.

Відповідно до ч.З ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії визначений відповідно до ст. 54 цього закону, а також ст. 50 - підвищується розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Всупереч положень ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінет Міністрів України встановлював розміри сум, з яких проводились розрахунки пенсій, при тому що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Згідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначаються: - мінімальний розмір заробітної плати; - мінімальний розмір пенсії за віком. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

На підставі ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Статтею 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Таким чином, з 01 січня 2005 року відповідачем сплачувались позивачці значно менші розміри пенсій, ніж передбачено ст. ст. 49, 50,50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.200d року, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 p.. від 20.03.2002 p., від 17.03.2004 p., від 01.12.2004 p.).

Відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

На підставі ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а тому, заперечення представника відповідача щодо застосування до позивачки норми ч.2 ст. 99 КАС України, суд вважає безпідставними.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на неможливість застосування вищезазначених нормативних актів у зв'язку з наявністю постанов Кабінету Міністрів України, оскільки вони порушують конституційні права позивачки.

Положення ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на думку суду, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням вказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси щодо відмови позивачці у проведенні перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок позивачці державної та додаткової пенсії як інваліду 2-ї групи з 01 січня 2005 року відповідно до ст. ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та сплатити недоплачену частину пенсії.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163, 167,186 КАС України, на підставі ст. ст. 8, 22, 24 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 81, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Законів України Про державні бюджети на 2005-2009 роки зі змінами, Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», рішення Конституційного Суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду 2-ї групи.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії як інваліду 2-ї групи з 01 січня 2005 року відповідно до ст. ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком та сплатити недоплачену частину пенсії.

Постанову може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення постанови та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_2