Справа № 456/3417/18
Суддя: Янів Н. М.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3417/18
Провадження № 2-а/456/116/2018
РІШЕННЯ

іменем України

05 грудня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Яніва Н. М.

з участю секретаря Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Тимошенко Кароліни Михайлівни про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою інспектора взводу №1 роти 1б З УПП у Львівській області ДПП Тимошенко К.М. від 07.08.2018р. серія НК №594018 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю, а дії відповідача протиправними.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.08.2018р. близько 01.40 год. був зупинений працівниками поліції, нібито за те, що порушив вимоги п. 34.1 та 8.5.1 ПДР України, а саме на автодорозі Київ-Чоп М-06 т.625 км., керуючи автомобілем марки «Mercedes Bens» н.з. НОМЕР_1 здійснив перетин горизонтальної лінії розмітки 1.1. (вузька суцільна) та виїхав на зустрічну смугу руху та рухався по ній. Вказав, що дійсно в цей час він керував зазначеним транспортним засобом, однак не порушував вимог ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки, рухаючись зі швидкістю 40 км/год по своїй смузі руху, почав маневр обгону іншого транспортного засобу у зоні дії переривчастої лінії розмітки дороги, виїхавши на смугу зустрічного руху та закінчив обгін перед вузькою суцільною розміткою, після чого з»їхав на свою смугу руху. З вищенаведеного вбачається, що жодних порушень ПДР України ним не було допущено, а тому спірну постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав повністю, додатково пояснив, що повністю заперечує свою вину, оскільки правил дорожнього руху не порушував. Постанову він не підписував, та не згодний з оцінкою його дій інспектором і з його бездоказовими звинуваченнями, постанова складена безпідставно. Його провина, якщо вона мала місце, повинна бути доведена всесторонньо і повно. А тому просить скасувати вищевказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачінспектор взводу №1 роти 1б З УПП у Львівській області ДПП Тимошенко К.М. в судове засідання не з»явилася, хоча судом була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З копії постанови вбачається, що 07.08.2018р. близько 01.40 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Mercedes Bens» н.з. НОМЕР_1 здійснив перетин горизонтальної лінії розмітки 1.1. (вузька суцільна) та виїхав на зустрічну смугу руху та рухався по ній.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 34.1 та 8.5.1. Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.2001р. № 1306) вузька суцільна лінія розмітки (1.1.) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено, а також дорожня розмітка застосовується відповідно до Правил Дорожнього Руху.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб»єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб»єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.

Однак, в свою чергу інспектор взводу №1 роти 1б З УПП у Львівській області ДПП Тимошенко К.М. в спірній постанові не навела обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання, а вина позивача ОСОБА_1 у такому жодним чином не доведена.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім того, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Проте, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, інспектором поліції не наведено жодних доказів на підтвердження вчиненого останнім правопорушення, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше. Натомість, позивачем в судовому засіданні доведено, що він почав маневр обгону іншого транспортного засобу в зоні дії переривчастої лінії розмітки дороги та закінчив такий обгін перед вузькою суцільною розміткою дороги, вперше притягається до адміністративної відповідальності, також був позбавлений можливості надати пояснення та мати правозахисника, що доказує його безвинність.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 2 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об'єктивність з'ясування обставин справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи те, що в судовому засіданні, жодним чином не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати та звільнити останнього від адміністративної відповідальності.

Що стосується вимоги позивача, про визнання дій інспектора поліції протиправними, то дослідивши матеріали справи та пояснення позивача, суд не вбачає протиправності в діях інспектора взводу №1 роти 1б З УПП у Львівській області ДПП Тимошенко К.М., а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 20, 47, 77, 90, 210-211, 241-246, 286 КАС України, ст. 293 КпАП України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Постанову серія НК №594018 від 07 серпня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України скасувати та провадження у справі закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Н. М. Янів