Справа № 2а-5815/12/2670
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2а-5815/12/2670
У Х В А Л А

17 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Кучми А.Ю., та суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В., перевіривши апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргіл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю прокуратури Печерського району м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишено без руху.

16 квітня 2018 року за допомогою засобів поштового зв'язку до Київського апеляційного адміністративного суду подано клопотання про продовження строків для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою судді Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 у задоволенні клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про продовження процесуальних строків на усунення недоліків - відмовлено. Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року повернуто скаржнику.

21 червня 2018 року відповідач повторно звернувся до апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою через суд першої інстанції.

Разом із апеляційною скаргою, відповідачем подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована неможливістю подачі апеляційної скарги у встановлений строк, у зв'язку з неможливістю здійснити сплату судового збору через зупинення операцій з бюджетними коштами на підставі виконавчих проваджень.

При цьому, первинну апеляційну скаргу подано у межах встановленого законодавством строку, натомість відсутність грошових коштів для сплати судового збору не залежить від волі суб'єкта владних повноважень.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2018 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року - залишено без руху, надано строк на усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2018 відповідачем отримано 17.09.2018.

На виконання вказаної ухвали 01.10.2018 апелянтом подано заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, мотивовану тим, що відповідач тривалий час був позвалений можливості здійснити оплату судового збору, при цьому відсутність грошових коштів для сплати судового збору не залежить від волі суб'єкта владних повноважень.

Відповідач вчинював усі залежні від нього дії для забезпечення реалізації гарантованого Конституцією України права на оскарження судових рішень та неодноразово звертався до ДФС України про виділення коштів на фінансування на сплату судового збору.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2018 прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргіл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю прокуратури Печерського району м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій.

Згідно п. 4 частини першої ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

При цьому, дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

З огляду на викладені вимоги закону та зважаючи, що, повторно подана апеляційна скарга на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року подана поза межами законодавчо встановленого статтею 295 КАС України тридцятиденного строку її апеляційного оскарження, а вказані відповідачем в заяві причини пропуску цього строку є недостатніми для висновку про його пропуск з поважних причин, суд вважає, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Доводи апелянта про те, що неможливість вчасної подачі апеляційної скарги була зумовлена відсутністю належного фінансування видатків, передбачених для сплати судового збору, не свідчать про наявність поважних підстав, що перешкоджали відповідачу своєчасно звернутися до суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, ст. 44 КАС України встановлено права та обов'язки учасників справи.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов'язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов'язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов'язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, а також виконання встановлених законом вимог щодо оформлення апеляційної скарги, зокрема, надання документу про сплату судового збору, в тому числі, на підставі ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.

Таким чином, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно строку подання апеляційної скарги, її форми та змісту, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов'язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб'єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак відсутність у відповідача коштів, призначених для цієї мети і, як наслідок, невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов'язків, не може слугувати поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення, оскільки кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.02.2002, якими, крім іншого, визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене, відповідач не був позбавлений можливості здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору на підставі кошторису, а у разі його відсутності проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому, мав право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

До того ж, підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з дійсно непереборними та об'єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Крім того, апелянтом будь-яких належних доказів щодо відсутності відповідного бюджетного фінансування надано не було.

Відтак, відповідач в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно - позовної роботи, а тому зазначені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не пов'язані з дійсно непереборними та об'єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги і не надають права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на апеляційне оскарження судових рішень.

Вищенаведене не спростовується обставинами звернення відповідача з первинною апеляційною скаргою (яку було залишено без руху та повернуто з підстав несплати судового збору в повному обсязі) у строк, встановлений статтею 295 КАС України, оскільки невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, адже не є такою, що не залежить від волі особи, яка її подає, і не надає такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень.

В апеляційній скарзі відсутні й відомості про наявність інших обставин, які б давали підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі №814/1646/16 (№ К/9901/37786/18), ухвалі Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №820/4420/16 (№ К/9901/48158/18), ухвалі Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №810/3004/17 (№К/9901/60894/18).

Водночас, колегія суддів зазначає, що чітко визначивши в КАС України строки на апеляційне оскарження, законодавець фактично визначив принцип сталості рішення адміністративного суду, що є однією з гарантій його стабільності.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 39 справи «Устименко проти України», принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії». Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України»).

За таких обставин, вказані підстави пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними.

Керуючись ст.ст.299, 321, 325 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання Офісу великих платників податків ДФС про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Каргіл» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, за участю прокуратури Печерського району м. Києва про скасування податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними дій - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.Ю. Кучма

Судді В.О. Аліменко

Н.В. Безименна