Справа № 826/1514/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 грудня 2018 року №826/1514/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Огнивому Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2016 № та №,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.12.2016 № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.12.2016 № та №. Так, позивачем зазначено, що він не повідомлявся банком особисто під підпис про анулювання кредитної заборгованості, факт укладання договору щодо анулювання заборгованості позивачем категорично заперечується.

Відповідач проти позову заперечив зазначивши, що ОСОБА_1 не було задекларовано дохід в сумі 1 079 450, 26 грн. у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплачено.

Під час судового розгляду справи судом оголошувалась перерва в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження

Суд зазначає, що позивачем було подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Так, відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі статтею 50 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред'явити вимоги до сторони, така сторона зобов'язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. До такої заяви повинні бути додані докази про направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява.

У разі розгляду справи без повідомлення третьої особи про розгляд справи обставини справи, встановлені судовим рішенням, не мають юридичних наслідків при розгляді позову, пред'явленого стороною, яка брала участь у цій справі, до цієї третьої особи або позову, пред'явленого цією третьою особою до такої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано заяву про залучення третьої особи 26.02.2018, тобто вже після закінчення підготовчого провадження, яке було закрито ухвалою суду від 30.01.2017. Крім того, на час подання відповідної заяви вже було проведено три судових засідання, в останньому з яких суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі частин третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України. Поряд з цим, позивачем також не додано до заяви про залучення третьої особи докази надсилання такої заяви на адресу самої третьої особи - публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», як це передбачено приписами статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додатково суд вказує, що предметом оскарження є акти індивідуальної дії - податкові повідомлення-рішення, якими саме позивачеві визначені відповідні грошові зобовязання.

Відтак, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що заява позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» не підлягає задоволенню, враховуючи недодержання позивачем порядку подання такої заяви, а також те, що предметом оскарження є акти індивідуальної дії саме відносно позивача, спірні правовідносини виникли між позивачем та відповідачем.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та звідзив, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 08.11.2016 №9839/26-51-13-06/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 176.1 статті 176, підпункту 164.2.217 пункту 164.2 статті 164, статті 36, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 26.12.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 269 271, 31 грн., у тому числі: за основним платежем 215 281, 05 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 53 990, 26 грн.;

- від 26.12.2016 №, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання із військового збору у розмірі 20 409, 69 грн., у тому числі: за основним платежем 16 191, 75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 4 217, 94 грн.

Не погоджуючись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як вбачається з акта перевірки, висновки щодо порушення позивачем приписів Податкового кодексу України зроблено з огляду на те, що ОСОБА_1 не було задекларовано дохід, отриманий платником податків, як додаткове благо від публічного акціонерного товариства в сумі 1 079 450, 26 грн.

Так, відповідач зазначає, що листом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 31.08.2016 №111-186/79-10056, яке було надано у відповідь на запит відповідача від 04.08.2016 №8162/10/26-51-13-04-17, підтверджується повідомлення ОСОБА_1 про анулювання йому суми кредитної заборгованості в розмірі 1 079 450, 26 грн..

Позивач, свою чергу, наголошує, що ним не отримувалось повідомлення від банку щодо анулювання прощеного боргу, а тому сума в розмірі 1 079 450, 26 грн. не може бути включена до податкового розрахунку суми доходу платника податку.

Суд зазначає, що відповідачем додано до відзиву на позовну заяву копію листа публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 31.08.2016 №111-186/79-10056. Так, в тексті вказаного листа зазначено «Додаток до листа: копія повідомлення ОСОБА_1 (1 арк.)», однак, контролюючим органом не надано суду копії самого повідомлення позивача щодо прощення йому кредитної заборгованості в розмірі 1 079 450, 26 грн.

Відтак, з документів, долучених до відзиву, не вбачається, що кредитор повідомляв позивача шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та необхідність включення суми прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

При цьому, суд наголошує, що згідно з приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом не надано суду належних та достовірних доказів повідомлення позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання йому кредитної заборгованості та не надано доказів укладення відповідного договору, згідно з умовами якого позивачеві було б анульовано суму кредиту в розмірі 1 079 450, 26 грн.

Так, суд приходить до висновку, що відповідачем під час проведення перевірки не було в повній мірі досліджено обставини, які мають значення для встановлення факту порушення позивачем приписів Податкового кодексу України, а тому суд вважає, що висновки, викладені в акті перевірки є необґрунтованими та поверхневими.

З огляду на викладене та з урахуванням наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 №, прийняте на підставі акта перевірки від 08.11.2016 №9839/26-51-13-06/НОМЕР_1 не може вважатись обґрунтованим, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 № підлягають задоволенню.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні та податкові агенти.

Відповідно до підпункту 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Оскільки, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2016 №, то податкове повідомлення-рішення від 26.12.2016 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір", також підлягає скасуванню.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у районі Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 26.12.2016 № та №.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 2 896, 81 грн. (дві тисячі вісімсот дев'яносто шість гривень вісімдесят одна копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (, адреса: 02068, м. Київ, вул. Кошиця 3).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.