Справа № 826/13790/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2018 року № 826/13790/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., при секретарі судового засідання Грабовському В.А. розглянувши в загальному позовному провадженні адміністративну справу
за позовомУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РОДОВІД БАНК" Шевченка Андрія Миколайовича
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві
провизнання бездіяльності протиправною,
за участі представника:

позивача - Марченко О.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27 серпня 2018 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «РОДОВІД БАНК» (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «РОДОВІД БАНК», позивач) з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Шевченківський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, відповідач) про визнання бездіяльності щодо не проведення подальшого розшуку майна боржника у виконавчому провадженні № 21840077 протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.08.2018 року суддею Амельохіним В.В. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) № 826/13759/18, та надано відповідачу час для надання відзиву протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Також вказаною ухвалою суду до справи було залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 (далі - третя особа).

У судовому засіданні 13.12.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та третя особа, у судове засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не прибули.

Позивач наголошує на тому, що оскільки вказане виконавче провадження відкрито на підставі Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, процедура розшуку майна боржника не обмежена часовими межами та подальше здійснення виконавчих дій має проводитись за приписами саме цього Закону.

А відтак, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «РОДОВІД БАНК» вважає, що Шевченківський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві необґрунтовано та протиправно виніс постанову № 21840077 від 20.06.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу та просить визнати бездіяльність щодо невчинення подальших виконавчих дій протиправною.

18 вересня 2018 року Шевченківський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві надав відзив на позовну заяву.

Відповідач стверджує, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 21840077 винесена правомірно та на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Також, Шевченківський районний ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві зазначає, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавчі дії, розпочаті до набрання чинності цим законом мають проводитись в подальшому на підставі приписів Закону № 1404-VIII, а відтак процедура розшуку майна боржника має обмеження в часі та складає один рік.

Третьою особою, письмових пояснень щодо змісту позовних вимог до суду подано не було.

Розглянувши наявні документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 591, за яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки RENAULT, модель CLIO SIMBOL, рік випуску 2005, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 тип - легковий седан, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3 в забезпечення зобов'язань боржника - ОСОБА_5 перед ПАТ «РОДОВІД БАНК» на виконання договору застави транспортного засобу № 28.3/А 205.05.2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І., 27.07.2005 року за реєстровим № 3593, стягнення за яким проводиться за період з 12.06.2007 року по 28.04.2010 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного вище транспортного засобу запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» в розмірі 66 387, 89 гривень (шістдесят шість тисяч триста вісімдесят сім гривень 89 копійок).

Строк пред'явлення виконавчого напису № 591 від 28.04.2010 року складає рік з дня його вчинення.

02 вересня 2010 року за заявою ПАТ «РОДОВІД БАНК» Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві постановою відкрито виконавче провадження № 21840077 про стягнення боргу зі ОСОБА_3 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» 68 087, 89 гривень (шістдесят вісім тисяч вісімдесят сім гривень, 89 копійок).

29 червня 2011 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з причин невиконання в добровільному порядку приписів постанови про відкриття виконавчого провадження № 21840077 накладено арешт на автомобіль марки RENAULT, модель CLIO SIMBOL, рік випуску 2005, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 тип - легковий седан, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Одночасно відповідачем винесена постанова № 21840077 про розшук майна боржника, а саме вказаного вище транспортного засобу.

01 грудня 2011 року за № ДВ/5 було здійснено виклик державного виконавця, яким зобов'язано боржника з'явитись до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції міста Києва для сплати боргу або надання пояснень по факту невиконання виконавчого документу.

24 жовтня 2017 року вказаний вище транспортний засіб оголошено в розшук постановою відповідача про розшук майна боржника також у виконавчому провадженні № 21840077.

20 червня 2018 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» Шевченківським районним ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу № 218040077.

Незгода з вказаними вище діями щодо повернення виконавчого документа стягувачу обумовила ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернутися до суду з даним адміністративним позовом. Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення представників позивача та відповідача, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Станом на час відкриття виконавчого провадження діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-ХІV, а з 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ.

Згідно з пунктами 5, 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» (який був чинним на час відкриття провадження) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Частиною першою статті 27 Закону № 606-XIV визначено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону № 1404-VIII у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Відповідно до частини першої, другої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вчинив необхідні виконавчі дії, направлені на виконання виконавчого напису, а саме: 29.06.2011 року була винесена постанова про арешт та розшук майна боржника № 21840077 автомобіля марки RENAULT, модель CLIO SIMBOL, рік випуску 2005, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 тип - легковий седан, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Також, керуючись приписами ч. 3 ст. 36 Закону № 1404-VIII аналогічна постанова про розшук майна боржника повторно була винесена у вказаному виконавчому провадженні 24.10.2017 року.

Факт реалізації вказаних постанов, підтверджується повідомленням Національної комісії України у м. Києві Управління інформаційно-аналітичної підтримки від 09.02.2018 року № 827/125/31/5/03-2018 на вх. № дв/29 від 24.01.2018, згідно якого вказаний транспортний засіб перебуває у розшуку.

А відтак, суд вважає, що твердження позивача, про бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису за реєстровим № 591 від 28.04.2010 року є безпідставним.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що державним виконавцем проведено необхідні дії, спрямовані на виконання виконавчого напису нотаріуса, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз матеріалів справи підтверджує, що відповідач при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 21840077 діяв згідно приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд також звертає увагу, що згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За обставин справи, оскаржувану постанову від 05.10.2017 ВП № 51539642 про повернення виконавчого документу стягувачу прийнято на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв'язку з невиявленням майна боржника протягом року з дня оголошення його в розшук.

При цьому, щодо твердження ПАТ «РОДОВІД БАНК» про необхідність застосовування до даних спірних правовідносин норми Закону № 606-ХІV, суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до п. 7 Прикінцевих положень Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, оскільки виконавчі дії з розшуку транспортного засобу боржника було розпочато у 2011 року, про що було вказаного вище, то з набранням чинності положень Закону № 1404-VIII мають здійснюватися відповідно до нього.

Таким чином, посилання позивача на норми Закону № 606-XIV щодо вчинення відповідачем виконавчих пов'язаних з розшуком майна необмеженими часовими межами, є необґрунтованим.

Водночас, суд звертає увагу, що згідно редакції Закону № 606-XIV від 04.11.2010 стаття 40 регламентувала оголошення розшуку, тоді як питання повернення виконавчого документу стягувачу врегульовано статтею 47.

При цьому п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-IV в редакції від 02.06.2016 (в редакції, яка діяла на час винесення постанови про розшук майна боржника - 29.06.2011) передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Тобто як на момент прийняття відповідної постанови, так і на момент прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, спеціальний Закон України «Про виконавче провадження» передбачав таку підставу для повернення як не виявлення огошеного у розшук ТЗ протягом одного року.

З урахуванням наведеного, суд зазначає про правомірність постанови про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та відсутність правових підстав для її скасування.

В той же час суд роз'яснює позивачу, що згідно з частиною п'ятою статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Статтею 12 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, враховуючи, що за встановлених судом обставин державний виконавець діяв в межах повноважень, у передбачений законодавством спосіб, з урахуванням всебічного дослідження всіх обставин спірних правовідносин, що мають значення для прийняття рішення, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення, адміністративний позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані.

Відповідач надав підтвердження правомірності прийнятого рішення, а відтак довів правомірність його прийняття і того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "РОДОВІД БАНК" Шевченка Андрія Миколайовича (АДРЕСА_1) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін