Справа № 344/16649/18
Суддя: Шамотайло О. В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/798/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Шамотайла О.В.,

секретаря Устинської Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 поліцейського взводу №2 роти ТОР батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ВР №202437 від 06 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення він визнаний винним в тому, що 06 жовтня 2018 року о 20 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 в м. Івано-Франківську по вул.Незалежності в правій крайній смузі, яка дозволяє рух тільки праворуч, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» та проїхав перехрестя вул.Незалежності-вул.Бандери прямо, чим порушив п.8.4 ПДР України. Відповідно до даної постанови, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн. При цьому, позивач просить скасувати дану постанову про адміністративне правопорушення, вказує на порушення поліцейським УПП м.Івано-Франківська порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, на переконання позивача поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля; порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, не надав йому можливості скористатися правами, а постанова не відображає дійсних обставин справи, не підтверджено будь-якими доказами порушення ним ПДР України.

Позивач позов підтримав та просив про його задоволення з мотивів наведених в позовній заяві, про що вказав у заяві про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, 29 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечив проти задоволення позову та просив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Зокрема, у відзиві на позовну заяву, представник відповідача вказав на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та відсутності підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, у відзиві вказано про неможливість надання відеозапису з відео реєстратора, закріпленого на лобовому склі службового транспортного засобу, оскільки факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху 06.10.2018року не було зафіксовано із застосуванням технічних засобів, а було безпосередньо виявлено Відповідачем.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №202437 від 06.10.2018року, винесеної поліцейським взводу №2 роти ТОР батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції ОСОБА_2, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП та накладено стягнення - штраф у розмірі 255грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 06.10.2018року о 20год. 40хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем засобом Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1 в м. Івано-Франківську по вул.Незалежності з правої крайньої смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» проїхав перехрестя вул.Незалежності-вул.Бандери прямо, чим порушив п.8.4 ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не зявився та не спростував вказане твердження позивача, що він з правої крайньої смуги, яка дозволяє рух тільки праворуч, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах» проїхав перехрестя прямо.

При цьому, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги п. 8.4 ПДР України.

При цьому, в якості доказів представником відповідача надано диск з відеозаписом подій, зроблених 06.10.2018 року за допомогою нагрудної камери поліцейського, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи (а.с. 25).

Із відеозапису, який наданий відповідачем та досліджений судом, немає фіксації вчинення самого адміністративного правопорушення, за яке накладено адміністративне стягнення, відповідно до постанови серія ВР №202437 від 06.10.2018року.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації безпосередньо встановленого відповідачем порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, за результатами вивчення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема в графі «до постанови додаються» не зазначено будь-яких доказів на підтвердження порушення водієм ПДР України, а стоїть прочерк.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшла підтвердження позиція відповідача стосовно того, що позивачем було вчинено правопорушення, передбачене п.8.4 Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Отже, оскаржувана постанова від 06.10.2018року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та підлягає скасуванню.

Разом з тим, стосовно тверджень позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому, варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У згаданому Висновку НКР дійшла висновку: під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Окрім того, проаналізувавши п. 2.3 наведеного вище рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що Конституційний Суд, говорячи про порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст.ст.257,268,277,278,279,280 КУпАП, мав на увазі виключно випадки застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст.258 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст.258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Висновку, рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015№5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст.278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Статтею 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

А тому думка позивача стосовно того, що інспектором було порушено процедуру розгляду справи є помилковою.

З приводу доводів позивача про позбавлення позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, суд робить висновок про наступне.

З метою всебічного та обєктивного дослідження обставин у справі, судом переглянуто відеозапис подій, зроблених 06.10.2018 року за допомогою нагрудної камери поліцейського, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на диск (а.с. 25).

З дослідженого відеозапису вбачається, що працівником поліції, зокрема напарником відповідача, який перебував на чергуванні разом з відповідачем було оголошено позивачу про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1. Після оголошення про початок розгляду справи позивачу зачитано його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАА, при цьому, відеозапис не містить визнання позивачем правопорушення та самого факту вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ч.1 ст.122 КУпАП, ст. ст.6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №2 роти ТОР батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР №202437 від 06.10.2018 року за ч.1ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1, 28.01.1977року народження, адреса проживання:ІНФОРМАЦІЯ_1. м.Івано-Франківськ.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя О.В. Шамотайло