Справа № 826/6579/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 грудня 2018 року № 826/6579/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., суддів: Аверкової В.В., Шевченко Н.М. при секретарі судового засідання Кравченку Я.В.

за участі представників сторін:

від позивача - Онисько М.М.

від відповідача - не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Лат"
до Державної фіскальної служби України
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» звернулося до суду з позовом про визнання нечинною податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 24.03.2016 № 6497/6/99-99-19-03-03-15 в частині визначення операції з відпуску палива через власні заправні станції та/або паливозаправники для власних виробничих потреб (заправка власної або орендованої техніки) як об'єкта оподаткування акцизним податком операції з роздрібного продажу пального за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального та про зобов'язання Державну фіскальну службу України надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на Податковий кодекс України, Цивільний кодекс України, Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять», Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та зазначає про протиправність висновків податкової консультації Державної фіскальної служби України від 24.03.2016 № 6497/6/99-99-19-03-03-15 в частині визначення операції з відпуску палива через власні заправні станції та/або паливозаправники для власних виробничих потреб (заправка власної або орендованої техніки) як об'єкта оподаткування акцизним податком операції з роздрібного продажу пального за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» здійснює придбання пального виключно з метою некомерційного використання, що в свою чергу не передбачає подальшого перепродажу.

Представником відповідача подані заперечення по суті заявлених позовних вимог, в яких відповідач посилається на Податковий кодекс України та зазначає, що Державною фіскальною службою України надано Товариству з обмеженою відповідальністю «БІО ЛАТ» вмотивовану відповідь на його запит з дотриманням всіх вимог податкового законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо Лат» звернулося до Державної фіскальної служби України із запитом від 29 лютого 2016 року № 169 про надання податкової консультації з наступних питань:

1. Чи зобов'язано підприємство зареєструватись платником акцизного податку, якщо закупівля і використання пального здійснюється виключно для власних виробничих потреб і не здійснюється реалізація пального (передача права власності або розпорядження) третім особам?

2. Чи виникає об'єкт оподаткування акцизним податком у підприємства, якщо воно не зареєстроване платником акцизного податку і використовує пальне для власних виробничих потреб?

3. Чи зобов'язане підприємство зареєструватись платником акцизного податку, якщо воно укладає договір підряду, згідно з яким виконавець зобов'язується виконати роботи/надати послуги із збирання врожаю комбайнами/тракторами виконавця, але із використанням пального замовника (підприємства) і за яким Підприємство заправляє техніку виконавця і списує пальне на підставі облікових/шляхових листів комбайнера/тракториста-машиніста, що надаються комбайнерами/трактористами виконавця?

4. Якщо підприємство буде зареєстроване платником акцизного податку, то чи є об'єктом оподаткування операції із використання пального для власних виробничих потреб (заправка своєї техніки для роботи на полях, орендованих підприємством) і якщо так, то за якими ставками?

5. Чи є об'єктом оподаткування акцизним податком операція з передачі підприємством виконавцю палива через власні заправні станції та/або автомобілі паливозаправники з метою його використання виконавцем при виконанні робіт/послуг зі збирання врожаю підприємства, і якщо так, то за якими ставками (специфічними/адвалорними)?

6. Чи є об'єктом оподаткування акцизним податком операція з безоплатної передачі Підприємством шкільним закладам, соціальним службам, місцевим органам державної влади або органам місцевого самоврядування тощо, і якщо так, то за якими ставками (специфічними/адвалорними)?

7. Чи зобов'язане підприємство складати та реєструвати акцизні накладні за обсяги пального, використаного для власних виробничих потреб, та/або переданого підрядникам для виконання робіт/надання послуг зі збирання врожаю Підприємства?

8. Чи зобов'язане Підприємство складати та реєструвати акцизні накладні на обсяги пального, втраченого як в межах, так і понад встановлені норми втрат, зіпсованого, знищеного?

9. Якщо підприємство придбає паливо в період, коли воно не буде зареєстроване як платник акцизного податку, а в подальшому укладе договори підряди або виконання робіт/надання послуг зі збирання врожаю Підприємства із використанням пального нашого Підприємства, зареєструється платником акцизного податку, і при цьому зобов'язане буде виписувати акцизні накладні на обсяги пального, використаного для власних виробничих потреб, - яким чином Підприємство зможе збільшити показник формату в СЕАРП по раніше придбаним і не використаним на момент реєстрації обсягам пального?

Листом від 24.03.2016 № 6497/6/99-99-19-03-03-15 Державна фіскальна служба України надала відповіді на поставлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Біо Лат» питання, з яким в цілому позивач погодився за виключенням фрази, яка є предметом розгляду даної справи ("в частині визначення операції з відпуску палива через власні заправні станції та/або паливозаправники для власних виробничих потреб (заправка власної або орендованої техніки) як об'єкта оподаткування акцизним податком операції з роздрібного продажу пального за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального").

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

За визначенням підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - це допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Відповідно до пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Згідно з пунктом 52.2 статті 52 Податкового кодексу України податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Пункти 52.4 та 52.5 Податкового кодексу України встановлюють, що консультації, крім узагальнюючих, надаються: в усній формі - контролюючими органами; у письмовій або електронній формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, та підлягають обов'язковому розміщенню на сайті контролюючого органу, який надав консультацію, протягом 10 календарних днів після дня їх надання без зазначення найменування (прізвища, ім'я, по батькові) платника податків та його податкової адреси. Контролюючі органи мають право надавати консультації виключно з тих питань, що належать до їх повноважень.

У пункті 53.1 статті 53 Податкового кодексу України визначено наслідки застосування податкових консультацій, а саме: не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до пункту 53.3 статті 53 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків може оскаржити до суду як правовий акт індивідуальної дії податкову консультацію контролюючого органу, викладену в письмовій або електронній формі, яка, на думку такого платника податків, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом такої податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що, хоча індивідуальна податкова консультація не має обов'язкового характеру, однак може бути оскаржена платником податків до суду, якщо, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Таким чином, суду належить встановити чи відповідає надана податкова консультація в оскаржуваній частині нормам і змісту податкового законодавства.

Позивач не погоджується з податковою консультацією Державної фіскальної служби України від 24.03.2016 № 6497/6/99-99-19-03-03-15 в частині визначення операції з відпуску палива через власні заправні станції та/або паливозаправники для власних виробничих потреб (заправка власної або орендованої техніки) як об'єкта оподаткування акцизним податком операції з роздрібного продажу пального за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального та про зобов'язання Державну фіскальну службу України надати нову податкову консультацію з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, в податковій консультації зазначено, що у разі якщо власні заправні станції та/або автомобільні паливозаправники, через які товариством здійснюються фізичний відпуск пального, відповідають визначенням та вимогам для автозаправних станцій та/або автомобільної газозаправної станції, передбаченим Інструкцією щодо вимог пожежної безпеки під час проектування автозаправних станцій, затвердженою наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 06.12.2005 № 376, Правилами безпеки системи газопостачання, затвердженим наказом Міненерговугілля від 15.05.2015 № 286, Правилам роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, то товариство, як суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів повинен сплачувати акцизний податок із реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за ставкою 0,042 євро за кожний літр реалізованого пального. При цьому, об'єктом оподаткування акцизним податком є операції з реалізації товариством пального, а базою оподаткування акцизним податком - об'єм пального у літрах, реалізованого (відпущеного) товариством через власні АЗС та/або АГЗС.

Відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку є особа - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Згідно з абзацом другим підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.

Відповідно до абзацу третього підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це, зокрема, фізичний відпуск з автозаправної станції та/або автомобільної газозаправної станції товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, незалежно від форми розрахунків.

Згідно з підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України податок справляється з таких товарів, як пальне.

Пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу, відвантаження, фізичного відпуску товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - дата надходження оплати за проданий товар.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права, суд зазначає, що у разі заправки пальним власної техніки та техніки підрядника через власні паливозаправні колонки, за відсутності розрахункових операцій, без застосування РРО та у разі використання товариством такого палива виключно для власних потреб, такі операції з відпуску пального не є операціями з реалізації пального в розумінні абзацу третього підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Кодексу. У такому випадку товариство не сплачує акцизний податок з роздрібного продажу підакцизних товарів.

У разі здійснення операцій з фізичного відпуску пального для заправки як власної техніки, так і техніки сторонніх організацій із застосуванням спеціалізованих комп'ютерно-касових систем, які включені до Державного реєстру та відповідають Технічним вимогам та забезпечують відпуск пального у єдиному технологічному циклі з друкуванням фіскального чеку, суб'єкт господарювання повинен сплачувати акцизний податок з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Правомірність висновку про те, що податкові зобов'язання зі сплати акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів виникають у особи, яка безпосередньо здійснює відпуск нафтопродуктів з колонок через мережу заправних комплексів (АЗС) безпосередньо споживачам, незалежно від умов продажу нафтопродуктів під час здійснення розрахункових операцій підтверджується постановою Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №803/1122/16.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відповідність оскаржуваних висновків індивідуальної податкової консультації вимогам податкового законодавства.

При цьому, суд не надає оцінки поясненням позивача з посиланням на положення Цивільного кодексу України відносно того, що право власності на пальне не переходить до підрядника під час надання послуг із внесення добрив на земельні площі для вирощування сільськогосподарських культур, оскільки вказані обставини не впливають на розгляд даної адміністративної справи. При цьому, надання оцінки договірним відносинам потребує дослідження відповідних договорів та не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 21.1.1 пункту 21.1. статті 21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність викладених роз'яснень податкового законодавства відносно того, що суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів повинен сплачувати акцизний податок із реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, якщо власні заправні станції та/або автомобільні паливозаправники, через які товариством здійснюються фізичний відпуск пального, відповідають визначеним нормативно-правовими актами вимогам та у разі здійснення реалізації пального із застосуванням спеціальних комп'ютерно-касових систем.

За таких обставин, позовні вимоги судом визнаються необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Лат" (41655, Сумська область, Конотопський район, смт. Дубов"язівка, 1-й провулок Шевченка, 25) до Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов"язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Головуючий М.А. Бояринцева

Судді В.В. Аверкова

Н.М. Шевченко

Повний текст постанови складений 12 грудня 2018 року.