Справа № 823/2485/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2485/18 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року (повний текст складено 10 серпня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якому просила визнати протиправним рішення відповідача про відмову ОСОБА_2 в призначенні допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 27 лютого 2018 року (повідомлення від 03 квітня 2018 року №2711/28-5-0110), зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2 допомогу внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 27 лютого 2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, відповідно до якого повністю задовольнити позовні вимоги. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що факт проживання людей в одній квартирі не є доказом того, що такі люди є сім'єю, оскільки відповідно до ч.2 ст.3 СК України окрім спільного проживання має бути ще спільний побут, тобто спільний бюджет, спільне господарство, спільне дозвілля та інше, таким чином, позивач та ОСОБА_3, який отримав у спадок частину домоволодіння, не є однією сім'єю, оскільки не мають спільного побуту, та відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_2 у наданні державної соціальної допомоги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, зазначаючи, що заяву позивача від 20 березня 2018 року про призначення щомісячної адресної допомоги було розглянуто на комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради та ухвалено, за наявності обставин, передбачених в абз.3 п.6 Порядку відмовити в її призначенні.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 22 квітня 2015 року (а.с.11) про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

20 березня 2018 року позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Соснівського району департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в якій позивач просила призначити грошову допомогу для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до витягу з протоколу №15/42 від 30 березня 2018 року, на засідання комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, надання населенню пільг та житлових субсидій в управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики ухвалено: за наявності обставин передбачених у постанові Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 (абз.2 п.6) та постанови від 08 червня 2016 року №365 відмовити в призначенні щомісячної адресної допомоги переміщеним особам на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 20 березня 2018 року.

Повідомлення про відмову в наданні державної соціальної допомоги від 03 квітня 2018 року №2711/28-5/01-10 (а.с.10) було направлено на адресу позивача.

Вважаючи відмову в наданні державної соціальної допомоги неправомірною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що позивач, ОСОБА_3, ОСОБА_4 складають саме сім'ю, що спільно проживає та пов'язана спільним побутом та оскільки член сім'ї ОСОБА_3 має у власності частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, відповідачем правомірно відмовлено у призначенні позивачу грошової допомоги.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що набрав чинності 15 жовтня 2014 року, визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01 жовтня 2014 року №509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб, відповідно до п 1 якого довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок), який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно з п.3 цього Порядку Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах:

для осіб, які отримують пенсію, та дітей - 1000 гривень на одну особу (члена сім'ї);

для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;

для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї).

Загальний розмір допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 3000 гривень, для сім'ї, до складу якої входять особи з інвалідністю або діти з інвалідністю, - 3400 гривень, для багатодітної сім'ї - 5000 гривень.

Випадки, за яких грошова допомога не призначається визначені у п.6 вказаного Порядку, зокрема, відповідно до абз.2 вказаного пункту грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Нормами п.8 наведеного порядку передбачено, що уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Отже, у випадку, коли будь-хто з членів сім'ї внутрішньо переміщеної особи має у власності житлове приміщення / частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України грошова допомога не призначається, про що уповноваженим органом надається відповідне повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для повідомлення позивача про відмову у призначенні їй грошової допомоги визначено, що член сім'ї позивача має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України.

Так, з матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2017 року (а.с.76) ОСОБА_3 отримав у спадщину ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 загальна площа 86,2 кв.м., житлова площа 36,0 кв.м. Наведене також підтверджується Витягом №49612067 від 26 жовтня 2017 року про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.77).

Сторонами визнається, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_4, яка являється дочкою позивача - ОСОБА_2

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Частиною 1 ст.6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Таким чином, для набуття статусу однієї сім'ї особи мають, зокрема, спільно проживати,бути пов'язані спільним побутом, мати взаємні права та обов'язки.

В той же час, позивач зазначає, що вона не є членом сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки вона не пов'язана з ними спільним побутом, має окремий бюджет, окреме господарство, хоча і проживають спільно в одній квартирі.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з договором оренди житлового приміщення від 01 березня 2018 року (а.с.8) укладеного між ОСОБА_5 (орендодавець) та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (орендарі) орендарям передано у користування житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 66 кв.м. (п.1.1 договору). Орендарі використовують об'єкт оренди для власного проживання, ОСОБА_3 використовує 2 кімнати, ОСОБА_2 одну кімнату (п.1.2. договору). Компенсація вартості комунальних платежів, а саме: плата за електричну енергію, за водопостачання та водовідведення, теплову енергію, послуги вивезення сміття та обслуговування житлово-комунальним господарством здійснюється згідно з показаннями лічильників, згідно наданих рахунків орендодавця та відшкодовується окремо від орендної плати та розподіляється у співвідношенні: ОСОБА_3 - 2/3 вартості, ОСОБА_2 - 1/3 вартості (п.2.2 договору).

Наведене свідчить на користь доводів позивача, що незважаючи на спільне проживання за одною адресою позивач не належить до сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки проживає у окремій кімнаті, окремо відшкодовує вартість комунальних платежів, що фактично свідчить про окремий бюджет та господарство, таким чином, позивач не пов'язана спільним побутом з ОСОБА_3 та не може вважатись членом його сім'ї у розумінні ст.3 Сімейного кодексу України.

Таким чином, та обставина, що ОСОБА_3 отримав у спадщину ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 тобто в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, оскільки останній не є членом сім'ї позивача, що свідчить про відсутність підстав для не призначення грошової допомоги, передбачених абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Той факт, що попередньо, рішенням Управління соціального захисту населення Дніпровського району від 17 жовтня 2016 року (а.с.51) про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, відповідна допомога була призначена сім'ї у складі ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є належним доказом того, що на момент звернення позивача із заявою від 20 березня 2018 року щодо призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг, остання була членом сім'ї ОСОБА_3 та жодні обставини не змінились, з огляду на те, що відповідний договір оренди житлового приміщення від 01 березня 2018 року свідчить про відсутність спільного побуту у зазначених осіб.

Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 окрім спільного проживання мають спільний бюджет, спільне господарство, спільний побут відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, до суду надано не було.

Таким чином, відповідачем не виконано свій обов'язок з доведення правомірності відмови у наданні особисто ОСОБА_2 державної соціальної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 та наявності обставин, за яких така допомога не призначається.

Крім того, комісія Черкаської міської ради для розгляду питань щодо призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, надання населенню пільг та житлових субсидій в управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат департаменту соціальної політики є дорадчим органом та її висновки мають бути закріплені відповідним актом уповноваженого органу у формі рішення (наказу чи розпорядження) про призначення грошової допомоги або відмови у її призначенні.

Колегія суддів зазначає, що вирішення відповідного питання, зокрема щодо призначення або відмови у призначення грошової допомоги має бути завершеним шляхом оформлення належного індивідуального акту у формі відповідного рішення, наказу, або розпорядження, які є актами індивідуальної дії суб'єкта владних повноважень, правомірність якого може бути предметом судового розгляду у публічно-правовому спорі.

Суд звертає увагу, що призначення сім'ї ОСОБА_4 допомоги переміщеним особам на проживання відбулось шляхом прийняття відповідного рішення від 17 жовтня 2016 року (а.с.51).

В той же час, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем було прийнято відповідне рішення (наказ/розпорядження), передбачене п.8 Порядку, а лише направлено позивачу повідомлення про відмову в наданні державної соціальної допомоги від 03 квітня 2018 року №2711/28-5/01-10 (а.с.10), що має бути наслідком прийняття суб'єктом владних повноважень такого рішення (наказу/розпорядження).

В той же час, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. З огляду на те, що Департамент соціальної політики Черкаської міської ради наділено дискреційними повноваженнями з питань призначення державної соціальної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505 або прийняття рішення про відмову у її призначенні, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховуючи, що суд не може підміняти орган, на який покладено вирішення питання щодо розгляду заяви позивача про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та на оплату житлово-комунальних послуг та втручатися в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною відмову Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради у призначенні позивачу грошової допомоги, оформлену повідомленням від 03 квітня 2018 року №2711/28-5/01-10 та необхідності зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року, за наслідком чого прийняти передбачене Порядком рішення.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправним повідомлення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 03 квітня 2018 року №2711/28-5/01-10 про відмову у наданні державної соціальної допомоги ОСОБА_2.

Зобов'язати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 20 березня 2018 року, за наслідком чого прийняти відповідне рішення, передбачене Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505.

В решті позовних вимог - відмовити.

Повний текст постанови виготовлено 17 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма