Справа № 320/6753/17 (2-а/320/18/18)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а їн и

11 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 320/6753/17

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційні скарги Міністерства оборони України

на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року

у справі № 320/6753/17

за позовом ОСОБА_1 ,

до Міністерства оборони України,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання ним обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання ним обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 206700 грн. та стягнути з Міністерства оборони України на його користь судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю прийнятого комісією Міністерства Оборони України протокольного рішення № 83 від 04.08.2017 щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги з тих підстав, що ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення. Згідно протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МОУ №4684 від 09.12.2015 у позивача виявлено множенні вогнепальні осколкові поранення голови, грудей, живота, лівої ноги (контузія головного мозку 1980 року) травма, поранення (контузія) та захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 206700 (двісті шість тисяч сімсот) гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки позивача в установленому порядку визнано інвалідом ІІІ групи у зв`язку з пораненням, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у позивача з моменту встановлення йому інвалідності 24.02.2016 виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Одноразова грошова допомога позивачу повинна бути призначена та виплачена у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що складає 206700 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначає, що згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 04 серпня 2017 року № 83 комісія дійшла правильного висновку про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Комісія Міністерства оборони України діяла відповідно до п. 2 розділу II Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом МОУ від 26.10.2016 № 64 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 17.11.2016 за № 1497/29627.

Крім того, відповідач зазначає, що суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, зокрема при зобов`язанні відповідача призначити та виплачувати одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, визначати її розмір.

Відповідач в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і сторонами не спростовується, позивач - ОСОБА_1 є учасником бойових дій та інвалідом війни ІІІ групи, приймав участь у бойових діях у Демократичній Республіці Афганістан з 27 грудня 1979 року по 18 травня 1981 року, що підтверджується копіями посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.02.2016 року, військового квитка серії НОМЕР_2 , довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2015 № МВ/321 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.11.2015 № МВ/322 (а.с.7-11).

Під час проходження служби позивач у 1980 році отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини, обох ніг, контузію головного мозку, наслідком яких стали захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджено витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 4684 від 09.12.2015 а.с.13).

За висновком комісії поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

24.02.2016 позивачу - ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, безстроково, у зв`язку із пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країні, де велись бойові дії, що підтверджено випискою з акту огляду МСЕК серії АВ №0550972 (а.с.12).

25.02.2016 позивачеві видано посвідчення інваліда війни ІІІ групи серії НОМЕР_1 (а.с.7).

21.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького обласного військового комісаріату з заявою про направлення особистих документів до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

10.06.2016 згідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України документи на ім`я ОСОБА_1 повернуті обласному військовому комісаріату на доопрацювання, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення.

Вважаючи такі дії Міністерства оборони України протиправними ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі № 320/7293/16-а, як набрала законної сили, зобов`язано Міністерство Оборони України розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі заяви від 16.04.2016 та доданих до неї документів та на підставі приписів Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 № 975, та прийняти відповідне рішення.

При цьому судом встановлено, що згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №4689 від 09.12.2015 встановлено, що поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 08.12.2015 №2447/Ж встановлено, що рубці на тілі ОСОБА_1 є наслідком гоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду та могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1980 році.

На засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол № 83 від 04.08.2017) за результатами розгляду поданих щодо ОСОБА_1 документів, які надійшли відповідно до означеної вище постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі № 320/7293/16-а, прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч.8 ст.16-3 вказаного Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9. ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ).

Пунктом 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, передбачено, особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

За правилами п.3 означеного Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, моментом виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (24.02.2016).

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 16 Закону України № 2011-ХІІ в редакції, що діяла на час встановлення позивачу інвалідності (24.02.2016), одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Виходячи з встановлених у даній справі обставин, а також, обставин, встановлених постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 у справі № 320/7293/16-а, як набрала законної сили, і які не підлягають доказуванню в силу ч.4 ст.78 КАС України, вбачається, що подані позивачем разом з заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги документи, зокрема, висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи, підтверджує, що поранення (контузія) захворювання, які стали причиною інвалідності позивача, пов`язані з виконанням саме обов`язку ведення військової служби та могли мати місце під час виконання бойових дій в 1980 році, а не скоєння злочину, правопорушення, або самостійного нанесення собі тілесних ушкоджень.

Отже, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність у позивача права на отримання встановленої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразової грошової допомог.

Також апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що одноразова грошова допомога позивачу повинна бути призначена та виплачена у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, що складає 206700 грн.

Оскільки відповідно до наведеної вище норми п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, та з огляду на те, що інвалідність позивачу встановлена 24.02.2016, відповідач при вирішенні питання про нарахування та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги повинен був керуватися Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком № 975 в редакції, що діяла час встановлення позивачеві інвалідності.

Відповідно до ч. 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Пунктом 6 Порядку 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Згідно з ч.6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Виходячи з наведеного, Порядком № 975 встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу щодо виплати одноразової грошової допомоги та документів, зазначених в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 806/986/16.

Таким чином, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення.

В даному випадку відповідачем за результатами розгляду поданих позивачем документів прийнято рішення про відмову у призначенні грошової допомоги, при цьому не призначення позивачу такої допомоги, як встановлено вище, здійснено відповідачем всупереч вказаним вище вимогам чинного законодавства України, а тому такі дії є протиправними.

Отже, враховуючи встановлені вище фактичні обставини, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправними оскаржуваних дій відповідача і зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 квітня 2018 року у справі № 320/6753/17 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко