Справа № 1240/2170/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року справа №1240/2170/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Геращенка І.В., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 1240/2170/18 (головуючий І інстанції А.Г. Секірська ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у виплаті недоодержаної пенсії від 10.05.2018 року №12421 МВС (ОСОБА_2.); зобов'язати відповідача виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В обґрунтування зазначила, що пенсійний орган протиправно відмовив у виплаті недоотриманою пенсії чоловіка, зазначивши про порушення шестимісячного строку, встановленого для звернення з відповідною заявою.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову у виплаті недоодержаної пенсії від 10.05.2018 №12421 МВС (ОСОБА_2.)

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.05.2018 року про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01.08.2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк звернення з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого чоловіка, оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а з заявою позивач звернулась лише 04.05.2018 року.

Ще однією підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача, на думку ГУПФУ в Луганській області, є також необхідність дотримання законності при здійсненні видатків з Державного бюджету України.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, суд встановив наступне.

12 березня 1998 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 112 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (арк. спр. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер.

Факт смерті ОСОБА_2 встановлено рішенням Троїцького районного суду Луганської області у справі № 433/476/18 від 28.03.2018 (арк.спр. 45-46).

На підставі цього рішення Станично-Луганським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області 03.05.2018 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (арк. спр. 10).

За даними електронної бази отримувачів пенсії ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУПФУ в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З 01.08.2014 виплату пенсії ОСОБА_2 було припинено у зв'язку з неможливістю проведення пенсійних виплат за місцем його реєстрації. За поновленням виплати пенсії як внутрішньо переміщена особа він не звертався у зв'язку із станом здоров'я.

На теперішній час недоотриманою залишилася пенсія за період з серпня 2014 року по квітень 2017 року.

04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про виплату їй недоодержаної пенсії у зв'язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 (арк.спр. 34).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 10.05.2018 № 12421 МВС (ОСОБА_2.) відмовлено ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної пенсії ОСОБА_2 (арк. спр. 15).

В якості підстави відмови зазначено, що звернення надійшло більш ніж через шість після смерті пенсіонера.

Оцінка суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі Закон № 2262).

Відповідно до статті 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім'ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім'ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Дійсно, шестимісячний строк, встановлений статтею 61 Закону, є пресічним.

Разом з тим, в даному випадку необхідно враховувати наявність об'єктивних обставин, які можуть вплинули на можливість вчасного звернення позивача до ГУ ПФУ в Луганській області з відповідною заявою.

За приписами пунктів 3, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України рішення суб'єкта владних повноважень має бути прийнято обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

У частині 2 статті 7 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Місто Луганськ внесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.15.2015 № 1275-р.

Доказом підтвердження факту смерті пенсіонера є свідоцтво про смерть.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Луганську, тобто на непідконтрольній українській владі території, позивач для отримання свідоцтва про смерть чоловіка, була змушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту смерті, і лише на підставі судового рішення мала можливість отримати на контрольованій українською владою території свідоцтво про смерть чоловіка.

Отже, на думку суду, зазначене свідчить про поважність причин пропуску звернення до відповідача, оскільки раніше позивач була позбавлена обєктивної можливості для звернення до головного управління.

Суд погоджує висновок суду першої інстанції, що в даному випадку шестимісячний строк, визначений статтею 61 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", обчислюється з дати набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Матеріали справи свідчать, що свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 було видано органом державної реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 03 травня 2018 року.

Судове рішення датовано 28.03.2018, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості щодо дати набрання рішенням законної сили, проте із заявою про виплату пенсії померлого чоловіка позивач звернулась одразу після отримання свідоцтва - 04.05.2018, тобто в межах шестимісячного строку після встановлення факту смерті ОСОБА_2

У відповідності до вимог статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства". Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини". У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

У рішенні від 26 червня 2016 по справі "Суханов та Ільченко проти України" (CASEOFSUKHANOVANDILCHENKOv. UKRAINE) заяви № 68385/10 та 71378/10 в § 53 Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. серед багатьох інших джерел рішення у справі "ОСОБА_5 Греції та інші проти Греції" (FormerKingofGreeceandOthersv. Greece) заява № 25701/94, п.п. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-ХІІ).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для скасування рішення пенсійного фонду про відмову у виплаті недоодержаної пенсії.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 1240/2170/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі № 1240/2170/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 18 грудня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Л.В. Ястребова