Справа № 826/9674/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9674/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Земляної Г.В., Мельничука В.П., при секретарі - Бродацькій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Дівос» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Дівос» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Приватне підприємство «Виробничо-комерційна фірма «Дівос» (надалі за текстом - «ПП «Дівос») звернулось до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.05.2017 р. яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати орендної плати за землю на 292 017 грн. 13 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що камеральна перевірка була проведена поза межами строків, встановлених ст. 76 Податкового кодексу України (надалі за текстом - «ПК України»). ПП «Дівос» також звертало увагу на те, що законодавством встановлено заборону на проведення перевірок суб'єктів господарювання до 31.12.2017 р. Насамкінець, підприємство наполягало на тому, що розмір річної орендної плати встановлено у договорі і у відповідача були відсутні правові підстави для його збільшення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на не повне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати судове рішення та ухвалити постанову про задоволення позову з підстав, наведених у позовній заяві.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.01.2017 р. посадовцем державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю за 2016 р. щодо повноти надходжень по орендній платі за землю за січень 2016 р. - листопад 2016 р. ПП «Дівос».

Результати перевірки оформлено актом № 78/26-57-12-03-09 від 19.01.2017 р.

Згідно цьому акту позивачем, занижено податкові зобов'язання по орендній платі за землю у податкових деклараціях з плати за землю на загальну суму 233 613 грн. 71 коп.

Такий висновок контролюючого органу вмотивовано наступним.

Згідно витягу з бази даних ПК «Кадастр» ПП «Дівос» є орендарем земельної ділянки площею 10 741 кв.м за адресою: м. Київ, вул. І.Крамського, 10, корп. 6.

Договір оренди з Київською міською радою зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу КМР 26.06.2001 р. за № 75-6-00012.

Відповідно до поданих ПП «Дівос» податкових декларацій з плати за землю № від 12.02.2016 р. за січень 2016 р. та № від 11.04.2016 р. за 2016 р. розмір ставки орендної плати становить 1,5 % нормативної грошової оцінки.

Разом з тим, стаття 268 ПК України визначає, що річна сума платежу не може бути 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, державною податковою інспекцією у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2017 р., яким позивачеві збільшено суму грошового зобов'язання із сплати орендної плати за землю на 292 017 грн. 13 коп., у тому числі 233 613 грн. 71 коп. за основним платежем та 58 403 грн. 42 коп. за штрафними санкціями.

Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві № 9178/10/26-15-10-02-16 від 11.04.2017 р., прийнятим за результатами розгляду скарги ПП «Дівос», назване податкове повідомлення-рішення скасовано з тих підстав, що у державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві відсутні повноваження щодо винесення будь-яких рішень про визначення грошових зобов'язань, які можуть становити предмет адміністративного оскарження.

16 травня 2017 р. Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято повідомлення-рішення № від 16.05.2017 р. яким ПП «Дівос» збільшено суму грошового зобов'язання із сплати орендної плати за землю на 292 017 грн. 13 коп., у тому числі 233 613 грн. 71 коп. за основним платежем та 58 403 грн. 42 коп. за штрафними санкціями.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут та надалі норми у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що плата за землю - це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно підпункту 270.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 285.1 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно пункту 286.2 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 287.3 статті 287 ПК України установлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Пункт 288.4 статті 288 ПК України передбачає, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Водночас, за приписами підпункту 288.5.1 пункту 288.5 названої статті ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

З огляду на викладене, слід погодитись з висновком суду попередньої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання позивача на те, що договором оренди земельної ділянки від 25.05.2001 р. річна орендна плата встановлена у розмірі 1,5 % від грошової оцінки і зміни до нього не вносились, обгрунтовано не взято судом до уваги.

Законодавець визначив нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки і в силу приписів підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України позивач зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Помилковим є твердження скаржника про те, що контролюючий орган не мав права проводити камеральну перевірку у період дії мораторію на здійснення перевірок.

Пунктом 3 Розділу II Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 р. № 71-VIII установлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 3 листопада 2016 р. № 1728-VIII встановлено до 31 грудня 2017 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

З викладених законодавчих норм вбачається, що особливості камеральної перевірки полягають у тому, що для її проведення не потрібен наказ керівника податкового органу або інший спеціальний дозвіл чи направлення, не потрібно згоди платника податків, а також його присутності. Мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов'язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення. Камеральній перевірці підлягає уся податкова звітність суцільним порядком. Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов'язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, та перевірка правильності застосування ставок податків і податкових пільг, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування; виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Виходячи з правового аналізу наведених вище норм, якими встановлений спеціальний порядок проведення перевірок суб'єктів господарювання за певними умовами, колегія суддів суду вважає, що запроваджені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» обмеження не стосуються камеральних перевірок, які є функцією здійснення повноважень контролюючим органом, об'єктом камеральної перевірки є виключно дані, які знаходяться в розпорядженні податкового органу, будь-які інші дані не можуть бути предметом дослідження податковим органом під час проведення камеральної перевірки.

Крім того, перевірка була проведена 19.01.2017 р., а обмеження на проведення перевірок Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлені на 2015-2016 роки.

Закон України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 3 листопада 2016 р. № 1728-VIII, на який посилається позивач, встановлює мораторій на проведення перевірок відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

При цьому, згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» його дія цього не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів контролю органами державної фіскальної служби.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те, що перевірку проведено поза межами строків, встановлених ст. 76 є помилковим.

Пунктом 76.3 статті 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Тобто, встановлений 30-денний строк на проведення камеральних перевірок застосовується лише у випадку перевірки податкової декларації.

У даній правовій ситуації контролюючим органом перевірялась звітність щодо повноти надходжень по орендній платі за землю, а за змістом пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Виробничо-комерційна фірма «Дівос» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 11 грудня 2018 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя Г.В. Земляна

суддя В.П.Мельничук