Справа № 160/7381/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2018 року Справа № 160/7381/18
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство "Рубін-92", в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд № 0000997 від 09.07.2018 р. до акту до №0000997 від 09.07.2018р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 09.07.2018р. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області на а.д. М-04 152 км. проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки DAF модель 85CF 480, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом типу Цистерна -Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3 та який належить позивачу на праві власності, який переданий 12.02.2018р. Приватному підприємству "Рубін-92" на підставі Договору оренди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року адміністративний позов залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Вищезазначену ухвалу отримано відповідачем 29.10.2018 р., третьою особою - 02.11.2018 року, від позивача на адресу суду повернувся конверт із відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". У вказаній ухвалі відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення. Третій особі встановлено строк для подання письмових пояснень протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються письмові пояснення та документів, що підтверджують надіслання (надання) пояснень.
Відповідач правом на надання до суду відзиву на позов разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення не скористався.
Третя особа правом на надання до суду письмові пояснення не скористалася.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є власником автомобіля тягача марки DAF, модель 85CF 480, тип сідловий тягач - Е, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN - НОМЕР_5, з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепу цистерни, марки KASSBOHRER SSK52/10-24, 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_6, з реєстраційним номером НОМЕР_2. Це підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_7 та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_8 відповідно.
20 лютого 2018 року між позивачем та Приватним підприємством "Рубін-92" було укладено Договір оренди транспортних засобів, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зєніковою М.С., реєстровий номер № 205.
09 липня 2018 року контролюючими особами Управління Уктрансбезпеки у Дніпропетровській області проводилася перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні вантажні перевезення вантажів та пасажирів. За результатами зважування транспортного засобу марки DAF модель 85CF 480 з реєстраційним номером НОМЕР_1, напівпричепу цистерни, марки KASSBOHRER SSK52/10-24, 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_6, з реєстраційним номером НОМЕР_2., співробітниками Уктрансбезпеки у Дніпропетровській області було встановлено невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам. У зв'язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було складено Довідку №0020106 від 09.07.2018 року про результати здійснення габаритно -вагового контролю та Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000997 від 09.07.2018 року та розрахунок № 0000997 від 09.07.2018 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального за проїзд за перевищення нормативних параметрів в сумі 93,96 євро.
Вважаючи спірний розрахунок протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а свої права та законні інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування вищевказаного розрахунку, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонам, регулюються Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про автомобільний транспорт», Законом України «Про автомобільні дороги» та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.
Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України
За змістом пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і яка реалізує державну політику з питань безпеки на транспорті.
Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року (надалі - Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку №1567 вказано виключний перелік питань, що перевіряється к Контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання внутрішніх вантажних перевезень перевіряється наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (надалі - Порядок № 879).
У пункті 2 пп. 4 Порядку №879 зазначається, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Відповідно до п. 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Згідно з п. 4 Порядку №879 робота пунктів габаритно- вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою її територіальними органами, службами автомобільних доріг в областях і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III), центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування (п.п. 2, 15 п. 5 Положення).
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).
Таким чином, посадові особи Управління Укратрансбезпеки у Львівській області уповноважені відповідно до чинного законодавства України здійснювати габаритно-ваговий контроль.
У відповідності до п.2 пп.2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Також, відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме статті 1 великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.
Відповідно до пункту 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.
У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.
Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
З аналізу наведеного вбачається, що у разі перевищення вагових або габаритних параметрів плату за проїзд має вносити саме перевізник.
Доводи позивача про те, що в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» він не є перевізником та з нього не може бути стягнуто спірну плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, є прийнятими, оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення (ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт»).
Таким чином, системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів саме перевізників, а не власник транспортних засобів в випадку, коли власники не використовують транспортний засіб, а у відповідності до статті 1 «Правил дорожнього руху України» лише володіють майновими правами на транспортний засіб.
Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2018 року між позивачем та Приватним підприємством "Рубін-92" було укладено Договір оренди транспортних засобів, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Зєніковою М.С., реєстровий номер № 205.
Відповідно до п. 1.1 орендодавець передав орендарю транспортний засіб тягач марки DAF, модель 85CF 480, тип сідловий тягач - Е, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN - НОМЕР_5, з реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричіп цистерна, марки KASSBOHRER SSK52/10-24, 1988 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_6, з реєстраційним номером НОМЕР_2. Це підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_7 та Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серія НОМЕР_8 відповідно.
Відповідно до п. 1.2. орендовані транспортні засоби передаються з метою використання їх орендарем у господарській діяльності.
Згідно з пунктом 2.1 строк договору п'ять років з 12.02.2018 року, тобто договір оренди транспортних засобів 12.02.2018 р. станом на момент розгляду справи є діючим.
В товарно-транспортній накладній №287 від 09.07.2018 року, копія якої міститься в матеріалах справи, зазначено ПП "Рубін-92" в якості перевізника, який здійснював перевезення автомобілем НОМЕР_3.
Отже, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, виявлені посадовими особами управління під час перевірки 09.07.2018 року несе ПП "Рубін-92", а не позивач ОСОБА_1.
Крім того, згідно довідки, за підписом директора ПП "Рубін-92", саме ПП "Рубін-92" здійснював перевезення автомобілем НОМЕР_3.
Таким чином, посадові особи відповідача мали правильно встановити належного перевізника вантажу, однак, вказаного не зробили та прийшли до помилкового висновку щодо автомобільного перевізника.
Суд також звертає увагу на положення ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження від 22 жовтня 2018 отримано відповідачем 29.10.2018 р.
Станом на 17 грудня відзив по справі відповідачем не надано, в зв'язку із чим суд кваліфікує неподання відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, відзиву на позов без поважних причин як визнання позову.
Підсумовуючи вище зазначене в його сукупності, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування № 0000997 від 09.07.2018 року, тому такий розрахунок належить до скасування в повному обсязі, а позовні вимоги позивача належать до задоволення.
Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов належить задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов позивача задоволено в повному обсязі, судовий збір належить до відшкодування останньому згідно вимог ч.1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255, 262 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд № 0000997 від 09.07.2018 р. до акту до №0000997 від 09.07.2018р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 17 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Неклеса