Справа № 826/11059/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 грудня 2018 року № 826/11059/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., за участі секретаря судового засідання Багрій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління

ДФС у Полтавській області

третя особа Головне управління ДФС у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Кеда А.В.

від відповідача: Боровик Ю.Є.

від третьої особи: Боровик Ю.Є.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-повідомлення (форми «Ш») Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного правління ДФС у Полтавській області: від 22.07.2015 № ; від 22.07.2015 № ; від 29.07.2015 № ; від 29.07.2015 № ; від 29.07.2015 № ; від 29.07.2016 № ; від 29.07.2016 № ; від 29.07.2016 № ; від 29.07.2016 № ; від 29.07.2016 № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2018р. відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалою від 25.10.2018р. закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається те, що камеральні перевірки були проведені з порушенням законодавства, а отже акти перевірки, висновки яких покладені в основу оскаржуваних рішень, є доказом, здобутим з порушенням закону, у зв'язку з чим не можуть бути підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень. Також позивач наголошував на порушенні податковим органом положень ст. 86.2 Податкового кодексу України, оскільки останнім не було направлено на адресу позивача відповідні акти перевірок.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що посадовими особами не порушувались вимоги законодавства при проведенні камеральних перевірок, оскільки за результатами проведених перевірок встановлені порушення позивачем строків своєчасної сплати сум, самостійно визначених в податкових деклараціях.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, Миргородською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області було проведено 10 (десять) перевірок Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», за результатами яких відповідачем складені податкові повідомлення-рішення, якими з однаковим правовим обґрунтуванням (на підставі п. 126.1 ст. 126 ПК України) до ПАТ «Укрнафта» застосовано штрафні санкції, виходячи зі ставки 10 % та 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошових зобов'язань з 1) плати за користування надрами для видобування корисних копалин, 2) рентної плати за користування надрами для видобування корисних копали, сплата яких врегульовувалась положенням п. 257.5.3 ст. 257, п. 263.1214 ст. 263 ПК України.

Зокрема, за результатами камеральної перевірки податкового розрахунку плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 19.11.2014р., поданого ПАТ «Укрнафта» за жовтень 2014 року відповідачем було складено акт про результати камеральної перевірки від 10.07.2015р. № 16-20-15-02-49/88/00135390/265, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.07.2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 168 211,35 грн., виходячи зі ставки 20 % від простроченого сплатою на 170 днів грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти) (а.с. 64-71 том 1).

За результатами проведеної перевірки податкових розрахунків плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 22.09.2014 року, № від 20.10.2014 року, № від 19.11.2014 року, № від 19.12.2014 року за серпень, вересень, жовтень, листопад 2014 року відповідачем було складено акт про результати камеральної перевірки від 10.07.2015р. № 16-20-15-02-49/89/00135390/266, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.22.07.2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1 189,99 грн., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) (а.с. 55-63, том 1)

За результатами проведеної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування природного газу, податкових розрахунків за серпень - листопад 2014 року року відповідачем складено акт про результати перевірки від 10.07.2015р. № 58/16-30-15-02-49/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1 038 824,48 гривень, виходячи зі ставки 20% в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) (а.с. 81-92, том 1).

За результатами проведеної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування природного газу, податкових розрахунків № від 19.11.2014 року, № від 19.12.2014 року за жовтень, листопад 2014 відповідачем складено акт про результати перевірки від 10.07.2015р. № 59/16-30-15-02-49/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 9 658,41 грн., виходячи зі ставки 20% в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газовий конденсат) (а.с.79, 80, 93, 94 том 1).

За результатами проведеної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування нафти, податковий розрахунок № від 19.11.2014 року за жовтень 2014 року відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 10.07.2015р. № 60/16-30-15-02-49/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2015 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 31 401,08 грн., виходячи зі ставки 20% в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти) (а.с. 77, 78, 95, 96 том 1).

За результатами проведеної камеральної перевірки податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 19.11.2014 року, № 907353001 від 19.12.2014 року, № від 17.01.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 07.08.2015 року відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 08.07.2016р. № 54/16-30-12-11/00135390, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 3 155,59 грн., виходячи зі ставки10 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти) та податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 188 882,10 грн., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (нафти) (а.с. 105-109, 111 том 1).

За результатами проведеної камеральної перевірки податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 17.01.2015 року, № від 12.05.2016 року відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 08.07.2016р. № 52/16-30-12-11/00135390, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 992 635,99 грн., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (природного газу) (а.с. 99-104, 112 том 1).

За результатами проведеної камеральної перевірки податкової декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин № від 12.05.2015 року відповідачем складено акт про результати камеральної перевірки від 08.07.2016р. № 53/16-30-12-11/00135390, на підставі якого відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016 року № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 104 691,64 грн., виходячи зі ставки 20 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газового конденсату) та податкове повідомлення-рішення від 29.07.2016р. № (форми «Ш»), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1 904,92 грн., виходячи зі ставки 10 % в залежності від кількості днів затримки виконання грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (газового конденсату) (а.с. 102-104, 113, 114 том 1).

Загальна сума нарахованого штрафу за вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями склала 2 540 555,55 грн.

Як вбачається з вищевказаних актів, за результатами проведених перевірок відповідачем було зроблено висновок: «Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату суми податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях (розрахунках), уточнюючих деклараціях (розрахунках), та відповідальність платника передбачена статтею 126 розділу Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями)».

Не погодившись з такими діями та рішеннями відповідача, позивач і звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення; далі - ПК України) встановлено право контролюючих органів проводити перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Таким чином, у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки.

Питання ж своєчасності нарахування та сплати податків та зборів до внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року №1797-VIII, положення якого набрали чинності з 01 січня 2017 року, могли бути предметом лише документальної перевірки, якій властиві інші ознаки в залежності від виду такої (виїзна, невиїзна, планова, позапланова).

На відміну від камеральної перевірки, документальна перевірка потребує наявності наказу про її призначення та обов'язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, пред'явлення направлення на перевірку.

При цьому, у відповідності до положень підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України платник податку має право, крім іншого, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм та з урахуванням матеріалів справи, суд приходить до висновку, що у даному випадку, відповідач, здійснюючи дослідження питань своєчасності сплати позивачем узгоджених сум податкового (грошового) зобов'язання, вийшов за межі предмету камеральної перевірки, у зв'язку з чим акт такої перевірки є доказом, здобутим з порушенням Закону, що призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Відповідно, прийняте на його підставі податкове повідомлення - рішення не є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена в численних судових рішеннях Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду, а саме в постановах від 14.06.2018р. у справі № 812/1028/17 та від 13.06.2018р. у справі № 806/902/16.

Отже, здійснивши в порядку камеральної перевірки фактично документальні позапланові невиїзні перевірки, при цьому, без повідомлення та вручення позивачу під розписку копії наказів про проведення документальних позапланових перевірок, за відсутності підстав, визначених статтями 77 та 78 ПК України, відповідач порушив вимоги ст. 79 ПК України, оскільки права на проведення таких перевірок не мав. У зв'язку з цим, прийняті на підставі актів перевірок податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню як такі, що оформлені відповідачем в результаті незаконно проведених перевірок.

Посилання ж відповідача на абзац 2 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, у відповідності до яких до предмету камеральної перевірки віднесено й питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, адже вказані положення набрали чинності з 01 січня 2017 року, тобто після проведеної перевірки позивача.

21.12.2016 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-VIII (далі - Закон №1797) змінено редакцію пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України та розширено предмет камеральної перевірки шляхом включення до нього питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язанням. Протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до ПК України Законом №1797, які набули чинності з 01.01.2017, питання своєчасності та повноти сплати податків (узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання) могли перевірятися податковим органом лише шляхом проведення документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 по справі №826/14101/16 (касаційне провадження №К/9901/54165/18).

У той же час суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення податковим органом положень ст. 86.2 Податкового кодексу України з огляду на наступне.

У відповідності до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як було встановлено в судовому засіданні, в деяких з оскаржуваних рішень помилково вказано інші номери актів камеральних перевірок, ніж ті, які стали підставою для прийняття таких рішень. При цьому позивачем не заперечується факт отримання дійсних актів камеральних перевірок, якими власне зафіксовано порушення своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов'язань.

З наведеного вбачається, що в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях було допущено технічну помилку, що не може бути самостійною підставою їх скасування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень та дотримання порядку проведення перевірок і оформлення їх результатів.

Суд акцентує увагу на тому, що ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Такий підхід узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який, серед іншого у п. 110 свого рішення від 23.07.2002 (справа «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції») зазначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких умов понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 38 108,33 грн. (платіжне доручення від 17.07.2018 №9908-П18) стягуються, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-повідомлення (форми «Ш») Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного правління ДФС у Полтавській області: від 22.07.2015 року № ; від 22.07.2015 року № ; від 29.07.2015 року № ; від 29.07.2015 року № ; від 29.07.2015 року № ; від 29.07.2016 року № ; від 29.07.2016 року № ; від 29.07.2016 року № ; від 29.07.2016 року № ; від 29.07.2016 року № .

3. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Несторівський 3-5; ) за рахунок бюджетних асигнувань Миргородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області (37600, Полтавська обл.. м. Миргород, вул. Кашинського, 26-А; ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 38 108,33 грн. (тридцять вісім тисяч сто вісім) гривень 33 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Дата складання повного тексту рішення - 13 грудня 2018 року

Суддя О.В. Патратій