Справа № 813/2573/18
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2573/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Сільник Н.Є.

за участю:

представника позивача - Ворошилової Н.В.

представника відповідача - Роздін Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)" про стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків,-

В с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Львівській області (далі - позивач, ГУ ДФС у Львівській області) до державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)" (далі - відповідач, ДП "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)"), в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить суд стягнути кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, кошти у розмірі 155570, 56 грн.

Посилається на те, що відповідач включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на обліку в органах доходів і зборів та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України. Станом на 02.02.2018 податковий борг відповідача становив 548083, 72 грн. Представник позивача подав заяви про зменшення позовних вимог від 05.10.2018 та 06.11.2018, в яких зазначив, що податковий борг відповідача станом 05.10.2018 становив 195399, 62 грн, а станом на 05.11.2018 становить 155570, 56 грн. Позивач зазначив, що вказаний податковий борг виник у зв'язку із несплатою у встановлений законом строк узгоджених грошових зобов'язань по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Сума податкової заборгованості є узгодженою, добровільно у встановлені законом строки до бюджету не сплачена. Вжиті позивачем до відповідача заходи не призвели до погашення такого зобов'язання, тому позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Представник відповідача 15 листопада 2018 року в судовому засіданні подав суду заперечення на позов, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними. Заперечення мотивує тим, що періоди за які позивач нараховував пеню по податку на додану вартість, зокрема з 22.04.2013 по 15.10.2014 порушено встановленні строки визначенні у ст. 102 ПК України. На переконання відповідача позивачем необґрунтовано та не підтверджено підставність позовних вимог, оскільки наявні значні розбіжності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

29 листопада 2018 року представник позивача подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що доводи відповідача викладенні у запереченнях не заслуговують уваги. Зазначив, що заборгованість відповідача не переривалася з 2002 року, а відтак податкові вимоги від 07.02.2002 № 1/571 та від 31.05.2002 № 21049 є чинні до сьогодні. Вказує, що штрафні санкції по податковому повідомленню-рішенню № від 19.10.2017 в сумі 40735,00 грн., згідно розрахунку залишку податкового боргу в рамках адміністративної справи №813/2573/18, нараховані 14.12.2017. А пеня на податковий борг минулих років (який є узгодженим) в сумі 114835,56 грн. нарахована в інтегрованій картці відповідача 27.12.2017, 09.01.2018 та 26.01.2018, шо свідчить про те, що ГУ ДФС у Львівській області не порушено строків, встановлених ст. 102 ПК У країни. Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у запереченнях просив в задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18 липня 2018 року ухвалою Львівського окружного адміністративного суду вирішено перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

У судовому засіданні 16 серпня 2018 року судом протокольною ухвалою закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ДП "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)", зареєстроване як юридична особа 27.06.2000 за № 1 017496, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (місцезнаходження: 79039, Львівська обл., місто Львів, вул. Шевченка, будинок 156; ).

Як видно з облікової картки платника податків та довідки про залишок податкового боргу, станом на 05.11.2018 податковий борг відповідача перед бюджетом становить 155570, 56 грн, який складається з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 155570, 56 грн (штрафні санкції - 40735, 00 грн, пеня - 114835, 56 грн).

У зв'язку з несплатою відповідачем грошових зобов'язань ДПІ у Шевченківському районі м. Львова виставлено податкові вимоги від 07.02.2002 № 1/571 та від 31.05.2002 № 2/1049, які було вручено платнику податків, що підтверджується підписом на таких податкових вимогах.

Докази, які б підтверджували, що згадані податкові вимоги чи податкові повідомлення-рішення відповідачем оскаржувалися в справі відсутні, відповідно, визначені зобов'язання є узгодженими.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підп.14.1.156 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 54.1 ст.54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відтак, суми грошових зобов'язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу у відповідності до підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган, у відповідності до вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України, надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто, податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

На виконання вказаних положень Податкового кодексу України, позивач надіслав на адресу відповідача податкові вимоги 07.02.2002 № 1/571 та від 31.05.2002 № 2/1049. Проте, з моменту виставлення податкових вимог, податковий борг ДП "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)") не було погашено.

Згідно з п.п.95.1, 95.2 ст.95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено право органу державної податкової служби звертатись до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи, що заборгованість у розмірі 155570, 56 грн ДП "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)" у встановлені законом строки не сплачено, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду справи не надано, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з рахунків відповідача та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість до бюджету кошти в сумі 155570, 56 грн.

Водночас, суд наголошує, що не приймає до уваги доводи відповідача викладенні у запереченні, оскільки відповідач не надав суду доказів щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, відповідно до яких застосовувалися до відповідача штрафні санкції, як і не надано суду доказів оскарження податкових вимог, що свідчить про необґрунтованість заперечень відповідача.

Що стосується доводів відповідача щодо порушення позивачем строків встановлених ст. 102 ПК України, то суд зазначає, що як вбачається із змісту інтегрованої картки, пеня на податковий борг в сумі 114835,56 грн. нарахована 27.12.2017 року, 09.01.2018 та 26.01.2018, тобто у строки встановлені ПК України, а по податковому повідомленню-рішенню № від 19.10.2017 в сумі 40735,00 грн, нарахована 14.12.2017, а відтак суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо безпідставності позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу, оскільки згідно чинного законодавства України, платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори, а в разі незгоди із визначеними податковими зобов'язання у платника податків є право на досудове врегулювання спору або в судовому порядку, проте відповідач був обізнаний про наявність у нього податкового боргу, однак жодних дій щодо погашення чи оскарження в судовому чи іншому порядку нарахованих податкових зобов'язань не вчиняв.

Як наслідок вищезазначене свідчить про невиконання відповідачем свого податкового обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 76 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.ст. 44, 77 КАС України, учасники справи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Станом на день розгляду справи сума податкового боргу відповідача в розмірі 155570, 56 грн є узгодженою та у встановлені законом строки не сплаченою, тому відповідно до пп. 14.1.175 п. 14 ст. 14 ПК України визнається сумою податкового боргу. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, позивачем таких витрат не понесено (експертизи не призначались, свідків не залучено), судові витрати з відповідача стягувати не слід.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути кошти з рахунків державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)" (79039, м. Львів, вул. Шевченка, 156, ) у банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на користь державного бюджету кошти для погашення податкового боргу у розмірі 155570 (сто п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят) грн. 56 коп.

Позивач - Головне управління ДФС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ).

Відповідач - державне підприємств "Підприємство державної кримінально-виробничої служби України (№30)" (79039, м. Львів, вул. Шевченка, 156, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.12.2018.

Суддя Р.М. Брильовський