Справа № 817/2275/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1351/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Мікули О.І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року (рішення ухвалено у м. Рівному судом у складі головуючого судді Недашківської К. М., повний текст рішення виготовлений 22 березня 2018 року) у справі № 817/2275/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій.

Позивачка просила: визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1192 га з кадастровим номером :05:014:0223 ОСОБА_2 безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва із земель державної власності на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладеної у листі від 04.12.2017 № К-6597/0-7860/0/6-17;

зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області вчинити дії щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_2 площею 0,1192 га з кадастровим номером :05:014:0223 для ведення індивідуального садівництва на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області в порядку та у спосіб передбачений пунктом 9 статті 118 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду;

зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подати суду звіт про виконання судового рішення у строк один місяць з дня набрання чинності постановою Рівненського окружного адміністративного суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області у затвердженні «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», викладеної у рішенні від 04 грудня 2017 року № К-6597/0-7860/0/6-17.

Зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області затвердити «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області», кадастровий номер земельної ділянки :05:014:0223.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року встановлено судовий контроль за виконанням рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 817/2275/17, шляхом зобовязання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області подати звіт про виконання рішення суду у місячний строк, з моменту набранням рішенням суду законної сили.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим в результаті неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що відповідач правомірно відмовив у задоволенні клопотання позивачки про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, оскільки при розгляді поданих матеріалів встановлено, що зауваження, вказані у листах Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 07.10.2016 № К-4284/0-7983/0/6-16 та від 26.05.2017 № К-2155/0-4427/0/6-17 не враховано і не виправлено.

Зазначає, що позивачка повинна була звернутись до суду не у порядку позовного провадження, а в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, як особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, подавши заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Також посилається на те, що судом першої інстанції неправомірно допущено до участі у судовому засіданні представника позивача на підставі довіреності, не посвідченої у встановленому законодавством порядку.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_2 надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача,представника позивачки, який просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оцінка проекту землеустрою щодо відведення позивачкою земельної ділянки у власність на її відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації провадиться на етапі погодження таких проектів і вже була здійснена, а відтак, відповідач був зобовязаний затвердити поданий проект землеустрою.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 у справі № 817/1115/17 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області задоволено: визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1192 га ОСОБА_2 безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва із земель державної власності на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладеній у листі від 26.05.2017 №К-2155/0-4427/0/6-17;

зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області вчинити дії щодо розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_2 площею 0,1192 га для ведення індивідуального садівництва на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області в порядку та у спосіб передбачений пунктом 9 статті 118 Земельного кодексу України;

зобовязано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подати суду звіт про виконання рішення суду у строк один місяць з дня набрання чинності постановою Рівненського окружного адміністративного суду.

Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 набрала законної сили 02.11.2017.

22.11.2017 ОСОБА_2 подала до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області клопотання про затвердження «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області» (далі проект землеустрою).

Розглянувши клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області листом від 04.12.2017 № К-6597/0-7860/0/17 відмовило позивачці у затвердженні проекту землеустрою.

Рішення обґрунтоване тим, що в поданих матеріалах не враховані зауваження, вказані у листах Головного управління Дергеокадастру у Рівненській області від 07.10.2016 № К-4284/0-7983/0/6-16 та від 26.05.2017 № К-2155/0-4427/0/6-17, а саме:

на графічних матеріалах в складі проекту землеустрою не вірно відображено земельну ділянку (зазначене місце розташування земельної ділянки не відповідає даним Державного земельного кадастру);

на кадастровому плані земельної ділянки відсутній кадастровий номер земельної ділянки (стаття 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр»);

в переліку обмежень у користуванні земельної ділянки не зазначено дані щодо наявності чи відсутності обмежень;

у висновку управління Держгеокадастру у Рівненському районі №1066/41-16 від 11.07.2016 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, склад угідь, за рахунок яких відводиться земельна ділянка, не відповідає складу угідь зазначених в довідці з державної статистичної звітності (форма 6-зем) про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, а також не вірно вказано сільську раду, з території якої використано матеріали крупномаштабного обстеження ґрунтів;

згідно викопіювання з плану землекористування Кустинської сільської ради, земельна ділянка знаходиться поблизу водного обєкта, навколо якого встановлюється прибережна захисна смуга (стаття 60 Земельного кодексу України).

Вважаючи дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою протиправними, позивачка звернулась до суду.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано Земельним кодексом України № 2768-III від 25.10.2001 (далі Земельний кодекс України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин восьмої-дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до частини вісімнадцятої статті 186 ЗК України ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб'єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України «Про землеустрій»; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб'єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження документації із землеустрою іншими органами.

Згідно частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Відповідно до частини десятої статті 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що із аналізу частин восьмої-дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України можна зробити висновок, що на стадії отримання погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою, не передбачено повноважень щодо відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

З матеріалів справи видно, що проект землеустрою був погоджений управлінням Держгеокадастру у Рівненському районі, що підтверджується Висновком про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 11.07.2016 №1066/41-16 (а. с. 72-73).

У листі від 04.12.2017 № К-6597/0-7860/0/17, яким позивачці відмовлено в задоволенні заяви про затвердження проекту землеустрою, відповідач посилається на неврахування зауважень, викладених у листах від 07.10.2016 та від 26.05.2017.

Однак, апеляційний суд звертає увагу на те, що таких підстав Земельним кодексом України не передбачено.

Посилання відповідача на окремі недоліки проекту землеустрою є безпідставним, оскільки проект землеустрою вже погоджений і при цьому не виявлено жодних недоліків.

Крім того, зміст листів від 07.10.2016 та від 26.05.2017 був предметом судового розгляду, за наслідками якого постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 у справі № 817/1115/17, яка після перегляду судом апеляційної інстанції залишена без змін, позов задоволено.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області протиправно відмовило ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою. Відповідач відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України зобов'язаний затвердити погоджений в законному порядку проект землеустрою.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що задоволення вимоги про зобов'язання відповідача затвердити проект землеустрою в цьому випадку не буде втручанням суду в дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, а буде обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач протиправно надав ОСОБА_2 формальну відмову з підстав, не передбачених діючим законодавством. В цьому випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області затвердити проект землеустрою.

Дискреційними є повноваження суб'єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із твердженнями апелянта про те, що позивачка повинна була звернутись до суду не у порядку позовного провадження, а в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, як зазначено у цій статті, таке звернення є правом, а не обовязком особи-позивача, на користь якого ухвалено рішення суду.

Покликання апелянта про те, що судом першої інстанції неправомірно допущено до участі у судовому засіданні представника позивача на підставі довіреності, не посвідченої у встановленому законодавством порядку не можуть братись апеляційним судом до уваги, оскільки такий допуск жодним чином не вплинув на вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що відмова у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки була безпідставною, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області протиправно відмовило ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення їй у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва на території Кустинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, відтак зобов'язане затвердити погоджений в законному порядку проект землеустрою.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 818/1976/17.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі № 817/2275/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 14.12.2018