Справа № 420/5739/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5739/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 57258702 від 18.10.2018 року та 20.09.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

05.11.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 57258702 від 18.10.2018 року та 20.09.2018 року.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

27.11.2018 року позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду.

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Справа розглядається суддею одноособово з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 11.12.2018 року та зазначено, що неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Призначено справу до судового розгляду на 12.12.2018 року.

Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області вимоги ухвали суду від 05 грудня 2018 року не виконано, відзив на позовну заяву до суду не надано, про причини неподання відзиву суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 150 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У судове засідання 12.12.2018 року представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітом про доставлення електронного листа із копією ухвали суду від 05 грудня 2018 року та судової повістки направлених на офіційну електронну пошту відповідача.

Враховуючи зазначене, суд кваліфікує таку бездіяльність відповідача як визнання позову.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином та завчасно, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 року по справі № 815/680/18 було зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900-VІІІ, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб№2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та довідки №1392 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, починаючи з 01.01.2016 року.

Позивач зазначив що 24.09.2018р. до Пенсійного фонду надійшла постанова відділу примусового виконання рішень ВП№57258702 від 20.09.2018р. про відкриття виконавчого провадження та листом від 02.10.2018р. №16160/03 Пенсійний фонд повідомив виконавчу службу про те, що відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 головним управлінням вже було проведено 09.04.2018р. Таким чином, на думку позивача, головним управлінням виконано всі вимоги виконавчого листа № 815/680/18 від 29.08.2018р. та відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягало закінченню у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення.

У зв'язку з чим наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу та виконавчого збору, оскільки рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2018 року по справі № 815/680/18 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії. Визнано противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900-VІІІ, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб№2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та довідки №1392 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей №900-VІІІ, ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб№2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та довідки №1392 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, починаючи з 01.01.2016 року.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 20.09.2018р. відкрито виконавче провадження № 57258702 з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду (а.с.26-27).

Згідно вказаної постанови встановлено боржнику- Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області строк для виконання рішення суду 10 робочих днів та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 14892 грн.

Як свідчать матеріали справи, постанова Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.09.2018р. направлена позивачу 20.09.2018р. за вих. №091-7674 та отримана Пенсійним фондом 24.09.2018р.(а.с.25).

Листом від 02.10.2018р. №16160/03 позивач повідомив виконавчу службу про те, що відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016р. вже було проведено 09.04.2018р. (а.с.28). Також, у вказаному листі повідомлено відповідача, що доплата за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 рік в сумі 7185, 88 грн. зарахована на картковий рахунок ОСОБА_1 11.04.2018 року, доплата за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 рік в сумі 43115, 28 грн. буде виплачена після виділення коштів на фінансування з держбюджету в порядку визначеному постановою Кабміну від 12.02.2018 року № 103.

До вказаного листа було додано копію перерахунку пенсії та протокол відкладеної виплати.

20.09.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесено постанову стягнення виконавчого збору у ВП № 57258702 у розмірі 14892 грн. (а.с. 31-32).

18.10.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу у ВП № 57258702, за невиконання рішення суду в повному обсязі згідно виконавчого листа № 815/680/18 від 29.08.2018 року, накладено штраф у розмірі 5100,00грн. (а.с. 8-9).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч.1-3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові державного виконавця від 18.10.2018 р. зазначено, що боржником рішення суду у повному обсязі не виконано.

Однак, суд вказує на те, що згідно вищезазначеного листа позивача адресованого відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено про виконання рішення суду.

Так, судом встановлено, що позивачем здійснено перерахунок пенсії, проте рішення суду невиконане в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, разом з тим, суд вказує на те, що вказані обставини не можуть вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018р. у справі №757/29541/14-а.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова від 18.10.2018 року ВП № 57258702 старшого державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.9 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене та те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду до відкриття виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що позовна вимога Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892,00грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов ВП № 57258702 від 18.10.2018 року та 20.09.2018 року- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 18.10.2018 року ВП № 57258702 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 20.09.2018 року ВП № 57258702 про стягнення виконавчого збору у розмірі 14892 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до Пятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлене та підписане суддею 14 грудня 2018 року.

Суддя Корой С.М.

.