Справа № 807/78/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2657/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року, головуючий суддя Луцович М.М., ухвалене о 12 год. 18 хв. у м. Ужгород, повний текст якого складено 26.07.2018 року, у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ГУ ДФС у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №, №, № та № від 26.01.2018 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що оскаржені податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить суд з метою захисту порушеного права скасувати такі.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області №, №, № та № від 26.01.2018 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДФС у Закарпатській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що до податкового кредиту фізичних осіб - суб'єктів господарювання, зареєстрованих платниками ПДВ, можна включати суми ПДВ нараховані (сплачені) у зв'язку з придбанням основних засобів, за умови взяття на облік такого майна в якості основних засобів, використання таких засобів в оподатковуваних операціях у межах їх господарської діяльності, наявності належного документального оформлення, підтвердження відповідних витрат, відображення їх у бухгалтерському та податковому обліках.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та протиправним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, працівниками податкового органу проведено документальну позапланову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань законності декларування заявленого від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації за жовтень 2017 року.

За результатами перевірки складено Акт за №7/13-11/НОМЕР_1 від 10.01.2018 року (а.с. 16-34).

На підставі висновків та встановлених порушень пп. а) п. 185.1 ст. 185, пп.14.191 п.14.1 ст.14, п. 188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198, п.200.1, пп. „б" п.200.4, п.201.10 ст.200 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами та доповненнями, в частині заниження податкового зобов'язання, донараховано податку на додану вартість за жовтень 2017 року в сумі 175 701 грн.; п.200.1, пп. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, в частині завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на суму 2 288 452 грн. та завищення залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 210 403 грн. згідно акту №7/13-11/НОМЕР_1 від 10.01.2018 року податковим органом винесено оскаржувані позивачем податкові повідомлення рішення.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що підставою для винесення вищезазначених податкових повідомлень-рішень є норма ст. 325 Цивільного Кодексу України, мотивуючи тим, що придбані основні засоби належать фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю, а тому ПДВ за придбанні основні засоби не може бути включено до складу податкового кредиту та відповідно не може брати участі у бюджетному відшкодуванні.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що наведені відповідачем в Акті перевірки та у відзиві на позов факти вчинення порушень податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 документально не підтверджені.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов»язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов»язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Господарською діяльністю відповідно до п.п. 14.1.36 п.14.1 ст. 14 ПК України є діяльність особи, що пов»язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від»ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов»язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов»язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв»язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до абз. «а» п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов»язаний нарахувати податкові зобов»язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є об»єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) та місце постачання яких розташоване за межами митної території України.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року. Згідно із пунктом 6 цього Порядку транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами.

Статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю. При цьому, юридичний статус «фізична особа підприємець» сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності.

Як видно із матеріалів адміністративної справи основними засобами позивача є:

- Schmitz, тип-SCB*S3T, модель - SCS 24/L-13.62 ЕВ, номер кузова/шасі WSM0058, рік випуску - 2017, згідно оформленої ВМД № 125200/2017/612453 від 17.10.2017 року, відповідно до якої сума ПДВ сплачена митним органам, складає 160640,67 грн.;

-Schmitz, тип-SCB*S3T, модель - SCS 24/L-13.62 ЕВ, номер кузова/шасі WSM0060, рік випуску - 2017, згідно оформленої ВМД № 125200/2017/612605 від 18.10.2017, відповідно до якої сума ПДВ сплачена митним органам, складає 153400,31 грн.;

-Schmitz, тип-SCB*S3T, модель - SCS 24/L-13.62 ЕВ, номер кузова/шасі WSM0059, рік випуску - 2017, згідно оформленої ВМД № 125200/2017/612634 від 19.10.2017, відповідно до якої сума ПДВ сплачена митним органам, складає 159141,13 грн.;

-Schmitz, тип-SCB*S3T, модель - SCS 24/L-13.62 ЕВ, номер кузова/шасі WSM0061, рік випуску - 2017, згідно оформленої ВМД № 125200/2017/612641 від 19.10.2017, відповідно до якої сума ПДВ сплачена митним органам, складає 152931,67 грн.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 у жовтні 2017 року придбано основні засоби (4 сідельні тягачі Volvo FH 4x2:

-Volvo FH 4x2 (YV2RTY0AXJB841504) та Volvo FH 4x2 (YV2RTY0A1JB841617), рік випуску - 2017, згідно оформленої ГІН № 669 від 19.10.2017, відповідно до якої сума ПДВ складає 1015678,53 грн.;

-Volvo FH 4x2 (YV2RTY0A6JB841578) та Volvo FH 4x2 (YV2RTY0A9JB841655) рік випуску - 2017, згідно оформленої ГІН № 771 від 20.10.2017, відповідно до якої сума ПДВ складає 1032569,55 грн.

Актом перевірки підтверджується придбання даних транспортних засобів та сплата ПДВ за вищевказані основні засоби для здійснення своєї гоподарської діяльності.

Зазначені транспортні засоби придбані саме фізичною особою-підприємцем, згідно Договорів купівлі-продажу. ФОП ОСОБА_1 сплатив податки та митні платежі. В подальшому ФОП ОСОБА_1 вніс дані до Єдиного реєстру податкових накладних і було зареєстровані Податкові накладні №669 від 19.10.2017 року, №731 від 20.10.2017 року. В подальшому, позивач, відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» зазначені транспортні засоби зареєстрував і Наказами ФОП т/з введенні в експлуатацію. Також згідно Інвентарних карток обліку основних засобів ФОП ОСОБА_1 ці транспортні засоби взяв на облік як основні засоби.

Також, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2017 року у справі №876/2306/17 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 має право та правомірно відносить до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, сплачених фізичною особою-підприємцем, платником ПДВ при придбанні транспортних засобів, які використовуються в господарській діяльності; ФОП ОСОБА_1 має право на бюджетне відшкодування ПДВ з урахуванням податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених фізичними особами - підприємцями, платниками ПДВ при придбанні транспортних засобів, які використовуються в господарській діяльності.

Таким чином, факт реєстрації транспортних засобів на фізичну особу, а не на фізичну особу-підприємця, не позбавляє останнього права на віднесення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість , які сплачені в ціні придбаних транспортних засобів, що використовуються в його господарській діяльності.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приймаючи оскаржуване рішення контролюючий орган діяв необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 липня 2018 року у справі №807/78/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 14.12.2018 року.