Справа № 755/14632/18
Суддя: Гончарук В. П.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді Гончарук В.П.

при секретарі Красновій І.В.

справу розглянуто без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання дій Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві при прийнятті рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина Народної Республіки Бангладеш протиправними та скасувати рішення ГУ ДМС України у м. Києві від 15.08.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина Народної Республіки Бангладеш,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДМС України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження громадянина Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 та зобов'язання його покинути територію України у термін до 07.09.2018 року з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки до 15.08.2021 року.

Представник позивача мотивує вимоги тим, що відповідно до ст. 251 Конституції Пакистану, національною мовою республіки є урду. Вказане рішення позивачу перекладено не було, належним чином не оголошено та не вручено, оскільки позивач не володіє жодною мовою окрім урду. Згідно розписки , рішення було отримано не позивачем, а громадянином Пакистану ОСОБА_6. Копію рішення позивач отримав лише 26.09.2018 року.

Виходячи зі змісту оспорюваного рішення повноваженою особою відповідача не було зазначено жодного обґрунтування для застосування такого заходу як заборона для позивача в'їзду в Україну строком на 3 роки. За таких обставин оспорюванне рішення не мало для позивача жодних юридичних наслідків.

На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд скасувати рішення ГУ ДМС України у м. Києві від 15.08.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства , громадянина Республіки Бангладеш із зобов'язанням покинути територію України у термін до 07.09.2018 року з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки до 15.08.2018 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідач Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві ухвалу суду від 27.09.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав.

15.11.2018 року представником ГУДМС за довіреністю - Худиною Т.М.

до суду було подано відзив на позовну заяву та копії матеріалів особової справи ОСОБА_1. У задоволенні позовних вимог просила відмовити, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими. Так, 17.08.2018 року у ході профілактичних заходів з виявлення іноземців та осіб без громадянства які нелегально перебувають на території України співробітниками Голосіївського УП ГУНП в м. Києві за адресою вул. Електротихнічна 2, був виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який пояснив , що на територію України він прибув в липні 2018 року, перетнув кордон поза пунктом пропуску через державний кордон. До органів міграційної служби зі зверненням для надання статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту не звертався.

Рішення ГУДМС про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 із зобов'язанням його покинути територію України у термін до 10.09.2018 року з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки до 17.08.2018 року було винесено 17.08.2018 року. Вказане рішення прийняте у межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений законом. ГУДМС України в м. Києві.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ухвалу суду від 27.09.2018 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 26.10.2018 року. Відповіді на відзив у встановлений законно строк не надав.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи та надані стороною відповідача матеріали особової справи ОСОБА_11, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянином Народної Республіки Бангладеш.

17.08.2018 року Головним спеціалістом ГУ ДМС України в м. Києві Славецьким Є.Ю. було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКМ № 004060 щодо вчинення ОСОБА_1 Шаріфом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, а саме порушення правил перебування в Україні - проживання без документів на право проживання в Україні.

На підставі зазначеного протоколу була винесена постанова від 17.08.2018 р. № ПН МКМ 004060 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП у сумі 1700 грн., а саме за порушення іноземцем правил перебування в Україні.

Рішенням ГУ ДМС України в м. Києві від 17.08.2018 року ухвалено про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 із зобов'язанням його покинути територію України у термін до 10.09.2018 року з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки до 17.08.2018 року.

Вказане рішення було отримано позивачем 17.08.2018 року , про що свідчить підпис.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 26 Закону № 3773-VІ визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

У ст. 13 Закону України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в'їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в'їзду-виїзду.

Отже, законодавством регламентовано спеціальний правовий режим перебування іноземців на території України та підстави для їх примусового повернення і заборони їм в'їзду в Україну, що визначені у ст.ст. 13 та 26 Закону № 3773-VІ, є виключними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Згідно п. 1.6 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення про примусове повернення громадянина Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни громадянина із зобов'язанням його покинути територію України у термін до 10.09.2018 року з подальшою забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки до 17.08.2018 року було винесено 17.08.2018 року

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання дій Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві при прийнятті рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина Народної Республіки Бангладеш протиправними та скасувати рішення ГУ ДМС України у м. Києві від 17.08.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, слід - відмовити.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 9, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 1, 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві про визнання дій Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві при прийнятті рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина Народної Республіки Бангладеш протиправними та скасувати рішення ГУ ДМС України у м. Києві від 17.08.2018 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина Народної Республіки Бангладеш - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровським районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

С у д д я :