Справа № 810/656/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/656/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аніка" звернулось до суду з позовом до Києво-Святошинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київські області від 05.07.2017 вих. № 4785/10/10-13-11-02, та зобов'язання прийняти одержану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період календарний місяць червень 2017 року з додатками та доповненнями до неї Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих поданих Позивачем документів від 05.07.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, Києво-Святошинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області подано апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що лист відповідача від 05.07.2017 № 4785/10/10-13-11-02 не є податковою консультацією у розумінні чинного законодавства, що не враховано судом першої інстанції.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аніка" подано до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період календарний місяць червень 2017 року разом з додатками №№ 2, 3, 4, 5 та доповненням до податкової декларації з податку на додану вартість, відповідно до абз. 2 п. 46.4 ст. 46 Податкового кодексу України, у формі листа від 05.07.2017 № 275/07-17.

Вказана декларація була отримана Києво-Святошинською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області 05.07.2017 з відміткою "отримано з попередженням про можливість невизнання".

Відповідач листом від 05.07.2017 № 4785/10/10-13-11-02, повідомив ТОВ "Аніка" про те, що на підставі рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Аніка" не є платником ПДВ з 16.12.2016, та згідно з п. 184.6 ст. 184 ПК України, подання податкової декларації з ПДВ для позивача не передбачено законодавством.

Вважаючи відмову у прийнятті податкової звітності такою, що порушує права товариства, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем взагалі не зазначено норму законодавства, яка б надавала йому компетенцію не приймати податкову звітність, а рішенням Київського окружного адміністративного суду по справі № 810/2420/17, зокрема, визнано протиправним і скасовано рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 №299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "Аніка", а відтак дії податкового органу суперечать положенням закону.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами п. 46.1 ст. 46 ПК України передбачено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов'язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до п. 48.7 ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Порядок подання податкової звітності до контролюючого органу визначається ст. 49 ПК України.

За правилами п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Пунктом 49.4 ст. 49 ПК України встановлено, що платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Як вказано вище, 05.07.2017 ТОВ "Аніка" було подано до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період червень 2017 року разом із додатками у паперовій формі.

Оскаржуваним рішенням у вигляді листа від 05.07.2017 № 4785/10/10-13-11-02 відповідач відмовив у прийнятті вказаної вище податкової декларації, посилаючись на рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ.

Як вказано позивачем, починаючи з листопада 2015 по жовтень 2016 року, він не подавав до податкового органу податкову звітність з ПДВ, у зв'язку з чим Києво-Святошинська ОДПІ прийняла рішення від 16.12.2016 № 299 про анулювання реєстрації платника ПДВ щодо ТОВ "Аніка".

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач 06.07.2017 оскаржив рішення від 16.12.2016 № 299 про анулювання реєстрації платника ПДВ до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 по справі № 810/2420/17 визнано протиправним та скасовано рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 16.12.2016 № 299 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Аніка». Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягає у не розгляді протягом встановленого пунктом 56.8 статті 56 Податкового кодексу України 20-денного строку з дня отримання скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аніка" від 03.04.2017 №128/04-17. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 22.05.2017 вих. №10822/6/99-99-12-03-01-15 Про розгляд скарги.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

У відповідності до п. 49.9 ст. 49 ПК України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Пунктом 49.10 статті 49 ПК України встановлено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно з п. 49.11 ст. 49 ПК України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Відтак, податковий орган не має права не прийняти податкову декларацію, у разі її складання з дотриманням вимог статті 48 ПК України, оскільки прийняття податкової звітності є обов'язком контролюючого органу. При цьому, підставою для відмови у прийнятті податкової декларації, згідно з п. 49.11 ст. 49 ПК України, є виключно допущення платником податків порушень вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу при її заповненні, тобто відсутність в ній обов'язкових реквізитів.

В той же час, подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2017 року відповідає вимогам статті 48 ПК України, у зв'язку з чим підлягала прийняттю контролюючим органом як податкова звітність.

Окрім того, стаття 184 ПК України, на яку посилається відповідач в оскаржуваному рішенні, містить підстави для анулювання реєстрації платника податку, а не підстави для відмови у прийнятті податкової звітності.

Згідно з п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Разом з тим, прийняття податкової декларації податковим органом є, по суті, формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник податкового органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. При цьому, підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Так, з листа від 05.07.2017 № 4785/10/10-13-11-02, яким відмовлено у прийнятті податкової декларації позивача вбачається, що останній не містить посилань на наявність будь-яких недоліків щодо заповнення вказаної податкової звітності, що свідчить про дотримання ТОВ "Аніка" вимог п.п. 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України.

Згідно з п. 49.13 ст. 49 ПК України, у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав на незаконність дій податкового органу при відмові у прийнятті податкової декларації ТОВ «Аніка» та задовольнив позовні вимоги.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, зазначеного обов'язку не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність дій під час відмови у прийнятті декларації ТОВ «Аніка».

Під час апеляційного розгляду справи, апелянтом також не спростовано жодними доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, обґрунтованість мотивів суду першої інстанції та правомірність вимог позивача.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта стосовно того, що лист відповідача від 05.07.2017 № 4785/10/10-13-11-02 не є податковою консультацією у розумінні чинного законодавства, позаяк дані посилання жодним чином не спростовують правомірність вимог позивача, та не підтверджують відповідність дій Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області при прийнятті податкової звітності нормам ПК України.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 12.12.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя В.П. Мельничук