Справа № 0240/2811/18-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/2811/18-а Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Наталія Володимирівна Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

12 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дзіся А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року (проголошено в м. Вінниці, повний текст складено 1 жовтня 2018 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в серпні 2018 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій щодо відмови в перерахунку пенсії неправомірними та зобов`язання її перерахунку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2018 року та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

В судовому засіданні позивач вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив вимоги апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали, заслухавши сторін та перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи доказами, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступних підстав.

Так, з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Листом від 04 жовтня 2012 року, у відповідь на звернення позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про розмір та складові його грошового забезпечення станом на 01 квітня 2012 року.

Зокрема зазначено, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2012 року становив 2558,75 грн., в тому числі 760,00 грн. посадовий оклад; 65,00 оклад за військовим званням; 247,50 грн. надбавка за вислугу років; 536,25 грн. надбавка за виконання особливо важливих завдань; 950,00 грн. - премія 125%.

Однак, після проведення перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом проінформувало позивача про складові грошового забезпечення, які були враховані відповідачем при проведенні перерахунку його пенсії на підставі довідки про розмір його грошового забезпечення, яка була надана Вінницьким обласним військовим комісаріатом. Зокрема зазначено, що до складових грошового забезпечення позивача включено оклад за посадою в сумі 3170,00 грн.; оклад за спеціальним званням в сумі 1020,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) в сумі 1885,50 грн.

Про що позивач був повідомлений листом.

Не погодившись із зазначеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами (ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Відповідно до статті 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи ПФУ.

Документи про призначення пенсії розглядає орган ПФУ і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган ПФУ видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Згідно зі статтею 63 Закону №2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган ПФУ.

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії.

Рішення про відмову із зазначенням причини орган ПФУ видає (надсилає) заявникові протягом 5 днів з дня його прийняття.

Предметом оскарження у даній справі є дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії до посадового окладу в розмірі 125%.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, наданої позивачу за результатами розгляду його заяви про перерахунок пенсії, відповідач по суті не відмовив позивачу у проведенні призначення, обчислення та перерахунку пенсії з урахуванням вказаних вище сум до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, а зазначив, що ОСОБА_1 проінформовано про проведення перерахунку пенсії.

З вказаного слідує, що відповідачем не було прийнято рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії, як того вимагають положення Закону №2262-ХІІ.

Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області фактично допущено протиправну бездіяльність.

Разом з тим, предметом спору у даній справі є наявність у позивача права на перерахунок пенсії, що відноситься до компетенції органу Пенсійного фонду України.

З урахуванням відсутності відповідного рішення відносно ОСОБА_1 , а також з врахуванням того, що підстави для відмови у зарахуванні до складу грошового забезпечення позивача, з розміру якого обчислюється пенсія, отриманих ним сум надбавки за особливо важливі завдання та премії від посадового окладу, не зазначено в листі відповідача, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області фактично не здійснило розгляду питання позивача про перерахунок пенсії.

А відтак, позовні вимоги про зобов`язання здійснити здійснити призначення, обчислення та перерахунку пенсії з врахуванням вказаних складових є передчасними, оскільки до розгляду пенсійним органом відповідного питання спір про такий перерахунок (чи відмову у перерахунку) не може бути предметом судового розгляду.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З аналізу ст.5 КАС України випливає висновок, що належним захистом порушеного права є звернута до суду процесуальна вимога щодо визнання протиправною певної (конкретної) дії або бездіяльності, зобов`язання відповідача вчинити певну (конкретну) дію, яка узгоджується із ч.2 ст.245 КАС України, що відповідає матеріально-правовому інтересу позивача, який останній вважає порушеним та на захист якого звертається до суду.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Обов`язковою умовою скасування рішення суб`єкта владних повноважень є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У своєму листі відповідач не зазначав щодо наявності чи відсутності у позивача підстав для перерахунку пенсії. Тобто, він фактично не відмовляв позивачу по суті проведення перерахунку пенсії з урахуванням вищевказаної надбавки та премії.

Суд зазначає, що згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, до повноважень яких, зокрема, віднесено функції щодо перерахунку пенсії, та зобов`язувати відповідача прийняти те чи інше рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку по відсутність правових підстав для задоволення позову у спосіб, який просить позивач.

З урахуванням встановленого судом апеляційної інстанції порушення відповідачем вимог чинного законодавства в частині незаконності відмови у здійсненні перерахунку пенсії з підстав, викладених у листі відповідача, а також з урахуванням неприйняття рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , суд, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області розглянути звернення ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови - про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку раніше призначеної пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 17 грудня 2018 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.