Справа № 336/2282/18
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2018-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

22.10.18Справа № 336/2282/18
Пр. № 2-а/336/212/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Волошина Григорія Григоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 19 квітня 2018 року поліцейським СРПП № 4 Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Волошиним Г.Г. за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 122 ч. 1 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про рух транспортного засобу під його керуванням о 17 годині 40 хвилин 19 квітня 2018 року з порушенням п. п. 8.4 «г» Правил дорожнього руху України, що виразилось в здійсненні руху всупереч вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки транспортного засобу заборонено», який приписував здійснення зупинки. Вважає, що висновок інспектора не ґрунтується на фактичному вчиненні ним правопорушення, оскільки він здійснював рух з дотриманням правил безпечного дорожнього руху, виконавши вимогу дорожнього знаку, чому автор постанови не протиставив жодних фактичних даних. Окрім того, що в постанові наявний необґрунтований висновок щодо наявності в його діях складу правопорушення, цей документ винесений з порушеннями законодавства про адміністративні правопорушення. До таких порушень відноситься, зокрема, та обставина, що всупереч вимог ст. 279 КУпАП позивачеві не були роз'яснені його права, не було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи для отримання позивачем професійної правничої допомоги, не отримано його пояснень, завдяки яким він бажав обґрунтувати об'єктивність своєї позиції. В постанові всупереч ст. 251 КУпАП не вказано доказів на підтвердження висновків автора постанови, фіксацію правопорушення за допомогою нагрудної відеокамери (відеореєстратора) здійснено не було, тоді як її застосування в силу «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних камер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції…» є важливим елементом функціонування патрульної поліції і призвано виконувати не лише функцію фіксації правопорушення, але й бути джерелом доказів в справі про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП. До порушень, які посягають на процедуру притягнення до адміністративної відповідальності і, як наслідок, виключають цю відповідальність, на думку позивача, відноситься і та обставина, що всупереч вимог закону протокол про адміністративне правопорушення співробітники поліції не складали.

Вказані порушення, вважає позивач, свідчать про незаконність притягнення до адміністративної відповідальності, наслідком чого має стати скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У зв'язку з викладеним просить про скасування постанови через відсутність в його діях ознак складу правопорушення.

Позивач до суду не з'явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, а також прохання про задоволення позову, що у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України не є перешкодою для вирішення справи без участі позивача.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з'явився, заяву про проведення судового засідання у його відсутність не надав.

Вказані обставини згідно із п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС є підставою для проведення судового розгляду без участі відповідача.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 19 квітня 2018 року поліцейським СРПП № 4 Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Волошиним Г.Г. відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КупАП за ознаками порушення вимог дорожніх знаків (а. с. 5).

Фактичні обставини вчинення правопорушення, як випливає із змісту постанови, зводяться до того, що позивач, керуючи транспортним засобом о 17 годині 40 хвилини 19 квітня 2018 року біля будинку № 35 по вул. Запорізькій в с. м. т. Томаківка на вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» здійснив рух без зупинки.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 122 КУпАП, за ознаками якої складений протокол, передбачений зокрема, такий склад адміністративного правопорушення, як порушення вимог дорожніх знаків.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясовувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність і т. і.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення внормований статтею 279 КУпАП.

Фактичні дані, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, перелічені в статті 251 КУпАП.

Тягар доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення закон покладає на уповноважених на виконання функцій держави осіб, що правомочні піддавати адміністративним стягненням.

Вирішуючи позов на користь позивача, суд виходить з того, що ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності у відсутність жодних фактичних даних, які вказували б на наявність в його діях ознак правопорушення і посилання на які відсутнє в постанові по справі, якою закінчується розгляд справи.

Разом з тим особа, що притягнута до відповідальності, послідовно заперечувала свою винуватість у порушенні правил безпеки руху, наполягаючи на тому, що нею було дотримано вимогу знаку ««Проїзд без зупинки заборонено», як випливає з зауважень, що власноручно зробив ОСОБА_1 на копії постанови.

Пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до законодавства про адміністративні правопорушення є джерелом доказів, проте вони автором постанови не перевірені і не враховані, як не встановлені і обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності, що виразилось у відмові в наданні правової допомоги, також свідчить на користь порушення права на захист і, як наслідок, - про незаконність притягнення до відповідальності.

Відповідно до ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснюється в судовому засіданні з викликом учасників справи, а згідно із ст. 205 ч. 3 п. 2 КАС України у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача.

Будучі належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, відповідач не з'явився до суду, заперечень проти позову та доказів в обґрунтування заперечень суду не надав, правомірність свого рішення не довів, розпорядившись своїм правом на власний розсуд, тому суд, не вбачаючи у оскаржуваній постанові доказів вчинення позивачем правопорушення, за ознаками якого він притягнутий до адміністративної відповідальності, керуючись охоронюваним Основним Законом України правом кожного на презумпцію невинуватості, знаходить всі підстави для задоволення позову.

При цьому суд не погоджується з твердженнями позову про те, що відсутність протоколу про адміністративне правопорушення свідчить про порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності, виходячи з того, що статтею 258 КУпАП прямо передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції ч. 2 ст. 258 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, як випливає із змісту ч. 3 ст. 258 КУпАП.

Якщо ж під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа хоча й зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, проте винятком з цього правила є випадки притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, до яких (випадків) відноситься і притягнення до відповідальності позивача.

У зв'язку з викладеним суд знаходить цілком правомірними дії поліцейського в цій частині.

Відповідно до ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1 ст. 245 КАС України).

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб шляхом визнання оскаржуваної постанови протиправною і її скасування.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 258, 279, 280, 283, 121 ч. 2, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП № 4 Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Волошина Григорія Григоровича задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову від 19.04.2018 року про накладення адміністративного стягнення за ознаками ч. 1 ст. 122 КупАП на ОСОБА_1, винесену поліцейським СРПП № 4 Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Волошиним Григорієм Григоровичем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива