Справа № 120/4572/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

17 грудня 2018 р. Справа № 120/4572/18-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Мультян Марина Бондівна розглянувши матеріали позовної заяви:

за позовом: ОСОБА_1

до: начальника Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області, першого заступника начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області Мартинюка Олега Федоровича

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до начальника Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області, першого заступника начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області Мартинюка Олега Федоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими матеріалами, вважаю, що зазначений позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів у зв'язку з невжиттям відповідних правових заходів по нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 22 листопада 2017 року працівником ФГ "Садівник-А" та ФГ "Нива" з використанням власної техніки було самовільно зібрано кукурудзу на належній йому та його сину земельній ділянці в обсязі 40 тонн. 23 травня 2018 року ОСОБА_1 направив звернення до начальника Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та повідомив про вчинене кримінальне правопорушення. Однак, листом Томашпільське відділення Могилів-Подільського відділу Національної поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повідомило, що звернення ОСОБА_1 зареєстровано в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, однак, встановлено, що ознаки кримінального правопорушення у даному випадку відсутні.

Окрім того, ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення звернувся із заявою до Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області. Однак, заява залишилась без належного реагування відповідно до покладених на органи прокуратури завдань.

Відтак, на переконання позивача бездіяльність відповідачів призвела до порушення його конституційних прав та охоронюваних законом інтересів щодо розгляду його питання відповідними органами в межах їй компетенції та вжиття відповідних заходів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &? ;…&?д; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?т;…&?м;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Згідно із частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно - правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Кримінального процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедуру.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора - бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

З позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує бездіяльність начальника Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області не реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань повідомлення про злочин.

У рішенні Конституційного суду України №6-рп/2001 від 23.05.2001 р. зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному КАС України.

Враховуючи вищенаведені норми, зазначаю, що органи прокуратури, поліції під час вчинення процесуальних дій в кримінальному провадженні, виконують не владні управлінські функції, а вчиняють процесуальні дії.

За таких обставин, спірні відносини, які виникають між позивачем та прокуратурою (прокурором), поліцією не є управлінськими, а повноваження цих органів та їх посадових осіб регламентовані Кримінально-процесуальним кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі частини 6 статті 109 вказаного Кодексу суд зазначає, що розгляд спору щодо не реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань повідомлення про злочин віднесений до юрисдикції загального суду та здійснюється в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У зв'язку з чим, відповідно до вимог частини шостої статті 170 КАС України, вважаю за необхідне роз'яснити позивачу, що даний спір відноситься до юрисдикції загального суду та здійснюється в порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст. 170, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Томашпільського відділення поліції Могилів-Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області, першого заступника начальника Головного управління ДФС у Вінницькій області Мартинюка Олега Федоровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

2. Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Мультян Марина Бондівна