Справа № 814/711/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р. м. ОдесаСправа № 814/711/18

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі Кучмій І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів - Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Міністерству юстиції України, Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», а саме: визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо непогодження преміювання за жовтень, листопад та грудень 2017 року; зобов'язання Міністерство юстиції України погодити преміювання за жовтень, листопад та грудень 2017 року; зобов'язання Державну установу «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» нарахувати та виплатити премію за жовтень, листопад та грудень 2017 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непогодження подання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про преміювання позивачу за жовтень, листопад та грудень 2017 року; зобов'язано Державну установу «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» нарахувати та виплатити позивачу премію за жовтень, листопад, грудень 2017 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Міністерством юстиції України подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як у жовтні - грудні 2017 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні та перебував у відпустці у зв'язку з хворобою, а тому відсутні підстави для його преміювання.

Крім того, апелянт зазначає, що пропозиції щодо преміювання позивача надані після його звільнення неналежним чином та з порушенням встановлених строків.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Державного секретаря Міністерства юстиції України від 10 жовтня 2017 року № 3997/к «Про звільнення ОСОБА_1», звільнено зі служби ОСОБА_1 12 жовтня 2017 року, через хворобу, відповідно до ч. 5 ст. 23 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу» та п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію».

При цьому, 22 листопада 2017 року наказом № 4611/к доповнено наказ № 3997/к пунктом 2 такого змісту: «У разі відсутності ОСОБА_1 на службі у зв'язку з перебуванням на листу непрацездатності датою звільнення вважати перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності, що не перевищує встановленого законодавством строку».

В свою чергу, позивача звільнено 01 грудня 2017 року.

Між тим, 19 грудня 2017 року Державна установа «Вознесенська виправна колонія (№72)» листом № 72/3-2784 від 19 грудня 2017 року звернулась до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з проханням направити на погодження пропозиції щодо преміювання позивача за жовтень, листопад, грудень 2017 року.

В свою чергу, 27 грудня 2017 року Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернулося до Міністерства з листом № 3.2/10551/Ярм. «Про погодження премій начальникам установ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції», в якому просило погодити премію позивачу за жовтень, листопад, грудень 2017 року.

Не погоджуючись з бездіяльністю Міністерства юстиції України щодо задоволення вказаного подання, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким не погоджується судова колегія, зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання спірних премій, з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 23 ЗУ «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно п. 4 Розділу XI ЗУ «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Між наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 07 жовтня 2009 року N 222 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно п. 8.1 вказаного Наказу, начальники (керівники) органів і установ мають право преміювати осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Пунктом 8.2 вказаного Наказу, преміювання здійснюється згідно із положенням про преміювання, що затверджується в кожному органі та установі, в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для бюджетних установ у кошторисах, а також фінансових можливостей підприємств установ виконання покарань.

Пунктом 8.3 вказаного Наказу, премія виплачується разом з виплатою грошового забезпечення в поточному місяці за результатами оперативно-службової діяльності за минулий місяць. Розмір премій встановлюється на підставі поданих рапортів начальників структурних підрозділів щодо преміювання осіб рядового і начальницького складу і затверджується начальником органу або установи (начальникам органів і установ - вищими начальниками).

Колегією суддів встановлено, що у мажах спірних правовідносин позивачем оскаржено бездіяльність Міністерства юстиції України, що на його думку виникла за наслідком залишення без розгляду отриманого подання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 27 грудня 2017 року про преміювання позивача за жовтень, листопад та грудень 2017 року.

В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивача 01 грудня 2018 року звільнено з посади начальника зобов'язання Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№ 72)» Державної кримінально-виконавчої служби України.

При цьому, вищевикладеними положеннями чинного законодавства та підзаконних нормативних актів встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, зокрема премії, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день його звільнення.

В свою чергу, преміювання працівників, на думку колегії суддів, не має обов'язкового характеру та є правом начальників відповідних органів і установ (вищих начальників), реалізація якого залежить від якості та характеру роботи працівника.

Крім того, колегія суддів вважає, що таке право може бути реалізоване лише щодо працюючих працівників, а виплата відповідних премій має бути здійсненна у день їхнього звільнення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що подання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про преміювання позивача за жовтень, листопад та грудень 2017 року подано до міністерства лише 27 грудня 2017 року, тобто майже через місяць після звільнення позивача зі служби.

Між тим, враховуючи, що відповідне подання щодо позивача не подавалось Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції до міністерства під час перебування позивача на посаді, колегія суддів вважає, що позивач не має права на отримання відповідних премій після звільнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2018 року - скасувати, прийняти у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян