Справа № 826/5536/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2018-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 грудня 2018 року № 826/5536/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Арсірія Р.О. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Індивідуал»
до третя особаВиконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація)
прозобов'язання вчинити певні дії,
Суд прийняв до уваги таке

Приватне підприємство «Індивідуал» (далі по тексту - позивач та/або ПП «Індивідуал») звернулось з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення (розпорядження) про надання позивачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди згідно поданих заяв та отриманих описів за наступними адресами: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 68; місто Київ, вулиця Січових Стрільців (Артема/вул. Чорновола); місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 16; місто Київ, вулиця Мельникова, 53/55; місто Київ, вулиця Леонтовича, 1 на розі з вул. Богдана Хмельницького; місто Київ, вулиця Довженка Олександра, біля ст. м. «Шулявка»; місто Київ, вулиця Гмирі Бориса, 17; місто Київ, проспект Перемоги, 123; місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 18; місто Київ, вулиця Олени Теліги, 3; місто Київ, вулиця Чорновола/вул. Андрющенка; місто Київ, вулиця Лагерна, 46/48; місто Київ, вулиця Липківського Василя (Урицького), 35а.

В обґрунтування позову зазначено, що КМДА безпідставно не розглянуто подані позивачем документи щодо надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами, чим порушено його права та законні інтереси, а тому за закріпленим у законодавстві принципом мовчазної згоди необхідним є зобов'язання КМДА щодо надання позивачу відповідних дозволів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав необґрунтованості позовних вимог, оскільки наказом від 19.01.2017 №31 позивачу відмовлено у встановленні строку дії пріоритетів.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, жодних пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надав.

Суд, на підставі частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент проведення судового засідання) ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи приписи даної статті, суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності ПП «Індивідуал» є рекламні агентства.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, 20.12.2016 позивачем подано через державного адміністратора міського дозвільного центру до робочого органу - департаменту містобудування та архітектури КМДА заяви на отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами за наступними адресами: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 68; місто Київ, вулиця Січових Стрільців (Артема/вул. Чорновола); місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 16; місто Київ, вулиця Мельникова, 53/55; місто Київ, вулиця Леонтовича, 1 на розі з вул. Богдана Хмельницького; місто Київ, вулиця Довженка Олександра, біля ст. м. "Шулявка"; місто Київ, вулиця Гмирі Бориса, 17; місто Київ, проспект Перемоги, 123; місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 18; місто Київ, вулиця Олени Теліги, 3; місто Київ, вулиця Чорновола/вул. Андрющенка; місто Київ, вулиця Лагерна, 46/48; місто Київ, вулиця Липківського Василя (Урицького), 35а. Викладене підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів документів, що надано до ЦНАП суб'єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги від 20.12.2016.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Типові правила розміщення зовнішньої реклами затверджено постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003 (далі - Правила у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Ці Правила регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами (пункт 1 Правил).

Пунктом 2 Типових правил визначено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці; вивіска чи табличка - елемент на будинку, будівлі або споруді з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать такій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщений на зовнішній поверхні будинку, будівлі або споруди не вище першого поверху або на поверсі, де розташовується власне чи надане у користування особі приміщення (крім, випадків, коли суб'єкту господарювання належить на праві власності або користування вся будівля або споруда), біля входу у таке приміщення, який не є рекламою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад. Чисельність працівників органів місцевого самоврядування встановлюється відповідною радою у межах загальної чисельності, визначеної типовими штатами, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 13 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що надання дозволу на розміщення реклами належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку.

Так, п. 1.3 розділу І Порядку розміщення реклами в м. Київ, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 №37/6253 (далі - Порядок у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу реклами на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який дає право на розміщення зовнішньої реклами; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг; КП «Київреклама» - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), підпорядковане Департаменту містобудування та архітектури та уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження якими здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - комунальна власність територіальної громади міста Києва), здійснювати контроль за надходженням плати за договорами, організовувати або здійснювати власними силами та засобами демонтаж самовільно встановлених рекламних засобів, забезпечувати виготовлення друкованої продукції, розміщення соціальної реклами та інформації соціального спрямування, надавати платні послуги та виконувати інші повноваження, передбачені цим Порядком та Статутом підприємства; дозвільний орган - Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яке уповноважене виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) виконувати покладені на нього функції (у сфері розміщення зовнішньої реклами та реклами на транспорті, у ліфтах комунальної власності територіальної громади міста Києва), передбачені цим Порядком та Положенням про Департамент містобудування та архітектури.

Відповідно до пп. 2.1.4, пп. 2.1.6 п. 2.1 розділу ІІ Порядку, дозвільний орган реєструє та розглядає заяви розповсюджувачів реклами щодо надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу, скасування та продовження строку його дії; здійснює підготовку та подає в установленому порядку проекти розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про надання дозволу, відмову у його наданні, продовження строку дії дозволу, відмову у його продовженні або скасування дозволу.

Згідно з п. 4.1 - п. 4.4 розділу ІІ Порядку, видача дозволів заявникам здійснюється у міському дозвільному центрі державним адміністратором за принципом організаційної єдності.

Для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає державному адміністратору заяву за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2005 № 1176 «Про затвердження форми заяви на одержання суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою документів дозвільного характеру» (із змінами і доповненнями), до якої додаються: - фотокартка та комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування РЗ, та ескіз РЗ з конструктивним рішенням (конструктивне рішення завірене підписами і печаткою розробника, яке містить інформацію про основні габаритні розміри, вузли кріплення, застосовані матеріали, підключення до інженерних мереж, інші технічні характеристики та дотримання встановлених вимог ДСТУ, ДБН, ЄСКД та інших нормативних документів (формат А4), разом із завіреною належним чином копією ліцензії розробника, що підтверджує право останнього надавати послуги (роботи) на право будівельного проектування та конструювання).

Перелік документів, що додаються до заяви, є вичерпним. Дозвіл на розміщення зовнішньої реклами видається лише на один рекламний засіб (один об'єкт).

Заява та документи, що додаються до неї, подаються особисто заявником (керівником юридичної особи, фізичною особою - підприємцем) або уповноваженою ним особою. Заявник несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначених у заяві та документах, що додаються до неї.

Заява та документи, що додаються до неї, приймаються державним адміністратором за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату та номер їх реєстрації державним адміністратором.

Усі заяви щодо видачі дозволу підлягають обов'язковій реєстрації державним адміністратором. За наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, державний адміністратор проводить реєстрацію заяви у журналі обліку/реєстрації заяв та документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, який подає суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа державному адміністратору (далі по тексту - журнал обліку державного адміністратора), та передає заяву з документами до дозвільного органу не пізніше наступного робочого дня.

За наявності всіх документів, передбачених пунктом 4.1 цього розділу, заява протягом трьох робочих днів реєструється дозвільним органом у журналі реєстрації заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (далі - журнал реєстрації), який ведеться за формою згідно з додатком 2 до Типових правил.

Журнал реєстрації має бути прошитий, сторінки пронумеровані. На останній сторінці журналу реєстрації робиться запис про кількість сторінок, який засвідчується підписом керівника дозвільного органу та печаткою.

Дозвільний орган протягом п'яти робочих днів з дати реєстрації заяви перевіряє місце розташування РЗ, зазначене у заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу, а також дотримання вимог пунктів 13.2, 13.4 та 13.7 цього Порядку.

Після перевірки місця керівник дозвільного органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету.

Рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету оформлюється у вигляді наказу керівника дозвільного органу.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідачем протягом 5 (п'яти) робочих днів повинен був розглянути заяви позивача та прийняти рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету, проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем, у визначений законодавством строк, відповідного рішення за результатами розгляду заяв позивача не прийнято.

Так, наказ «Про відмову у встановлені строку дії пріоритетів» №31, яким позивачу відмовлено у встановлені пріоритетів за заявлені місця, департаментом містобудування та архітектури КМДА видано 19.01.2017, тобто із пропущенням строку, встановленого Порядком. Зокрема, судом з'ясовано, що дії щодо перевірки місця розташування РЗ, зазначених у заявах, та прийняття рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету дозвільним органом, мали бути вчинені у період із 20.12.2016 (дата реєстрації заяв) по 04.01.2017.

Пунктами 4.5, 4.6 розділу ІІ Порядку визначено, що у разі прийняття рішення дозвільного органу про встановлення пріоритету заявника на місце розташування РЗ дозвільний орган не пізніше ніж через п'ять робочих днів з моменту прийняття такого рішення передає державному адміністратору два примірники дозволу за встановленою формою та визначає вичерпний перелік уповноважених органів (осіб), з якими необхідно їх погодити, а також повідомляє про необхідність укладення договору на право тимчасового користування місцем, про що державний адміністратор не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від дозвільного органу інформації повідомляє заявника.

У разі прийняття рішення про відмову у встановленні пріоритету дозвільний орган не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття такого рішення передає державному адміністратору вмотивоване рішення про відмову та повертає всі подані заявником документи. Державний адміністратор не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від дозвільного органу рішення про відмову та поданих заявником документів повідомляє суб'єкта господарювання про час та місце видачі рішення про відмову та поданих документів.

Зважаючи на викладене суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтвердили дотримання визначеної Порядком процедури, а саме повідомлення позивача, як заявника, про прийняте рішення про відмову у встановленні пріоритету.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно із п.п. 3, 5, 6, 9, 10, 19, 20 Типових правил, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06 вересня 2005 року №2806-IV (далі - Закон №2806-IV).

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.

До повноважень робочого органу належать, зокрема: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу (у тому числі погодження з органами та особами, зазначеними у п. 16 цих Правил) чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради.

Для одержання дозволу заявник подає робочому органу заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: фотокартка або комп'ютерний макет місця (розміром не менш як 6 х 9 сантиметрів), на якому планується розташування рекламного засобу, та ескіз рекламного засобу з конструктивним рішенням.

За наявності документів, передбачених п. 9 цих Правил, відомості про заяву у той же день вносяться робочим органом до внутрішнього реєстру заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (журналу), який ведеться у довільній формі.

Робочий орган протягом двох робочих днів з дня реєстрації заяви перевіряє місце розташування рекламного засобу, зазначене у заяві, на предмет надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу за формою згідно з додатком 3.

У разі прийняття рішення про відмову у видачі дозволу робочий орган надсилає заявникові вмотивовану відповідь із зазначенням підстав, передбачених законом.

Строк видачі дозволу або надання письмового повідомлення про відмову у його видачі становить 10 робочих днів.

Робочий орган протягом не більш як двох робочих днів з дати одержання від органів та осіб, з якими погоджується видача дозволу, подає виконавчому органу ради пропозиції та проект відповідного рішення.

Виконавчий орган ради протягом одного робочого дня з дати одержання зазначених пропозицій приймає рішення про надання дозволу або про відмову у його наданні.

Дозвіл або відмова у його видачі видається не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

Суд звертає увагу, що КМДА не надано суду доказів, які б підтвердили те, що позивачем не подано усіх необхідних документів для отримання дозволів на розміщення зовнішньої реклами за адресами: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 68; місто Київ, вулиця Січових Стрільців (Артема/вул. Чорновола); місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 16; місто Київ, вулиця Мельникова, 53/55; місто Київ, вулиця Леонтовича, 1 на розі з вул. Богдана Хмельницького; місто Київ, вулиця Довженка Олександра, біля ст. м. "Шулявка"; місто Київ, вулиця Гмирі Бориса, 17; місто Київ, проспект Перемоги, 123; місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 18; місто Київ, вулиця Олени Теліги, 3; місто Київ, вулиця Чорновола/вул. Андрющенка; місто Київ, вулиця Лагерна, 46/48; місто Київ, вулиця Липківського Василя (Урицького), 35а.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності визначені Законом №2806-IV, який встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, абз. 4 ч. 1 ст. 4-1 Закону №2806-IV, дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб'єктами господарювання у зв'язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, видачею дублікатів, анулюванням документів дозвільного характеру.

Документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, Законом України «Про рекламу» не встановлено інших строків видачі дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Отже, у межах спірних правовідносин кінцевим строком прийняття КМДА рішення про видачу дозволів або про відмову у їх видачі є 04.01.2017.

Зважаючи, що позивачем не отримано рішення про видачу дозволів або про відмову у їх видачі, останній листом від 12.04.2017 повідомив відповідача та департамент містобудування та архітектури КМДА про застосування принципу мовчазної згоди.

Згідно із абз. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 6 ст. 4-1 Закону №2806-IV, принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

У разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано або не направлено документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі, то через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Копія заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття є підтвердженням подачі заяви та документів адміністратору або дозвільному органу.

Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Отже, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб'єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди.

Згідно з абз. 7 ч. 5 ст. 4-1 Закону №2806-IV, письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб'єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, - в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

Суд звертає увагу, що позивачу не направлялося повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами (за адресами: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 68; місто Київ, вулиця Січових Стрільців (Артема/вул. Чорновола); місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 16; місто Київ, вулиця Мельникова, 53/55; місто Київ, вулиця Леонтовича, 1 на розі з вул. Богдана Хмельницького; місто Київ, вулиця Довженка Олександра, біля ст. м. «Шулявка»; місто Київ, вулиця Гмирі Бориса, 17; місто Київ, проспект Перемоги, 123; місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 18; місто Київ, вулиця Олени Теліги, 3; місто Київ, вулиця Чорновола/вул. Андрющенка; місто Київ, вулиця Лагерна, 46/48; місто Київ, вулиця Липківського Василя (Урицького), 35а) із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.1, 2 ст.5 КАС України).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

В окремій думці, висловленою суддею Лоренценом, до якого приєдналися судді Розакіс, Бонелло, Стражницька, Бірсан та Фішбах, висловленої з приводу рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррадзіні проти Італії» (Case of Ferrazzini v. Italy) (Заява №44759/98), 12.07.001, зазначено, що не підлягає сумніву те, що обов'язок сплачувати податки безпосередньо і суттєво торкається фінансових інтересів громадян і що в демократичному суспільстві оподаткування (його база, порядок сплати і стягнення, на відміну від судового спору, що виникає на підставі бюджетного закону) ґрунтується на застосуванні юридичних норм, а не забезпечується дискреційними повноваженнями органів влади.

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб'єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Враховуючи вище викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що для повного захисту та відновлення порушених прав позивача необхідним є зобов'язання КМДА, зважаючи на закріплений в законодавстві принцип мовчазної згоди, прийняти відповідне рішення про надання ПП «Індивідуал» дозволів на розміщення зовнішньої реклами за адресами: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 68; місто Київ, вулиця Січових Стрільців (Артема/вул. Чорновола); місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 16; місто Київ, вулиця Мельникова, 53/55; місто Київ, вулиця Леонтовича, 1 на розі з вул. Богдана Хмельницького; місто Київ, вулиця Довженка Олександра, біля ст. м. «Шулявка»; місто Київ, вулиця Гмирі Бориса, 17; місто Київ, проспект Перемоги, 123; місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 18; місто Київ, вулиця Олени Теліги, 3; місто Київ, вулиця Чорновола/вул. Андрющенка; місто Київ, вулиця Лагерна, 46/48; місто Київ, вулиця Липківського Василя (Урицького), 35а.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позовні вимоги ПП «Індивідуал» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також суд відхиляє посилання позивача на наявність аналогічного позову між тими сторонами, про той же самий предмет і з тих же підстав, оскільки в рамках даної справи вбачається звернення позивача до державного адміністратора міського дозвільного центру 20.12.2016, в той же час як в рамках адміністративної справи № 826/477/16 позивач звертався до державного адміністратора 16.11.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00грн. з бюджетних асигнувань Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

Керуючись ст.ст. 12, 72-77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства «Індивідуал» задовольнити повністю.

Зобов'язати виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийняти відповідне рішення про надання приватному підприємству «Індивідуал» () дозволів на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди згідно поданих приватним підприємством «Індивідуал» () заяв та отриманих описів за наступними адресами: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, 68; місто Київ, вулиця Січових Стрільців (Артема/вул. Чорновола); місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 16; місто Київ, вулиця Мельникова, 53/55; місто Київ, вулиця Леонтовича, 1 на розі з вул. Богдана Хмельницького; місто Київ, вулиця Довженка Олександра, біля ст. м. «Шулявка»; місто Київ, вулиця Гмирі Бориса, 17; місто Київ, проспект Перемоги, 123; місто Київ, проспект Героїв Сталінграду, 18; місто Київ, вулиця Олени Теліги, 3; місто Київ, вулиця Чорновола/вул. Андрющенка; місто Київ, вулиця Лагерна, 46/48; місто Київ, вулиця Липківського Василя (Урицького), 35а.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Індивідуал» (, 01034, м.Київ, вул.Олеся Гончара, юуд.40, кв.11) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, 01044, м.Київ, вул.Хрещатик, 36).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Р.О. Арсірій