Справа № 711/12517/14-а
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Губської Л.В., Файдюка В.В.

за участю секретаря: Рагімової Т.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2018 року у адміністративній справі за клопотанням ОСОБА_2 про встановлення постійного контролю за виконанням рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі 711/12517/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року (справа № 711/12517/14-а) частково задоволено позов ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2018 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 про роз'яснення судового рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси про зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснено постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року, вказавши, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси має розглянути справу саме за заявою ОСОБА_2 від 12 листопада 2001 року, яка була зареєстрована Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси 13 листопада 2001 року за №25 з доданими до неї документами, а не справу №12052 сформовану відповідачем за його заявою від 12 листопада 2001 року.

В задоволенні решти клопотання про роз'яснення постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року відмовлено.

06 квітня 2018 року ОСОБА_2 в порядку ч.4 ст.382 КАС України звернувся до суду із заявою про встановлення постійного контролю за виконанням постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі №711/12517/14-а, обґрунтовуючи її тим, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі буде ефективним способом своєчасного відновлення його порушених прав.

Крім того, заявник просив визнати, що представлені в заяві обставини і обгрунтовуючі їх докази достатні, щоб встановити факти: а) протиправної діяльності ОСОБА_4 по виконанню судових рішень; б) відсутності у нього інваліда 2 групи від трудового каліцтва доступу до соціального захисту і медичної реабілітації навіть після ухвалення рішення. Встановити постійний контроль за виконанням рішення від 13 квітня 2016 року і ухвали від 12 травня 2016 року по справі № 711/12517/14-а та строк звіту про виконання цих рішень. Накласти на керівника суб'єкта владних повноважень ОСОБА_4, відповідального за виконання постанови і ухвали, штраф.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення постійного контролю за виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. Крім того, на думку заявника, стаття 382 КАС України не ставить в залежність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від стадії здійснення процедури виконавчого провадження. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити його заяву від 06.04.2018 р. про встановлення постійного контролю за виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі №711/12517/14-а.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року (справа № 711/12517/14-а) позов ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси про зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково: зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси розглянути справу за заявою ОСОБА_2 від 12 листопада 2001 року, яка була зареєстрована відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Черкаси 13 листопада 2001 року за №25 з доданими до неї документами та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання України, які спричинили втрату працездатності». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили.

12.05.2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист № 2-а/711/6/16.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2018 року замінено відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Черкаси його правонаступником - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року не встановлено судового контролю за виконанням такого судового рішення шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про його виконання, а оскільки питання встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України може бути розглянуто виключно при постановленні судового рішення у справі, то і відсутні правові підстави для задоволення заяви про подачу звіту про виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_2 просить встановити постійний судовий контроль за виконання судового рішення шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про його виконання.

Судовий контроль у формі зобов'язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі кореспондують положення п.1 ч.6 ст.246 КАС України відповідно до якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем, можливо лише під час ухвалення судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року на відповідача не було покладено обов'язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень під час прийняття постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року не вирішувалося.

Водночас, колегія суддів зауважує, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов'язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов'язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов'язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Крім того, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також, чиним Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено порядку та можливості зобов'язання суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення після закінчення розгляду справи.

При цьому, враховуючи дані норми закону та наявні матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно зазначив, що визнання факту виконання чи не виконання судового рішення можливе лише в результаті розгляду судом, який встановлював судовий контроль, звіту суб'єкта владних повноважень про виконання вказаного рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що визначені ст.382 КАС України правові підстави для встановлення судового контролю шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення відсутні, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене вище та доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що заява про встановлення постійного контролю за виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі №711/12517/14-а не підлягає задоволенню.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач може вирішити вказану спірну ситуацію шляхом звернення до суду в порядку ст.383 КАС України, яка регламентує підстави та порядок протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог заяви щодо встановлення судового контролю шляхом зобов'язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 243, 250, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 вересня 2018 року у адміністративній справі за клопотанням ОСОБА_2 про встановлення постійного контролю за виконанням рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року у справі № 711/12517/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Губська Л.В.

Суддя Файдюк В.В.

Повний текст постанови виготовлено - 11.12.2018р.