Справа № 524/3315/18
Суддя: Кривич Ж. О.
Дата ухвалення: 2018-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/3315/18
Провадження №2-а/524/314/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання - Коваль Т.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні м. Кременчука справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови від 05.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження,
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови від 05.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.05.2016 року державним виконавцем закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 524/5998/14-а від 27.03.2015 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про зобовязання Управління ЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2013 року по 31.10.2014 року в розмірі 48 662 грн. 88 коп. Вважає поставу незаконною, оскільки їй не була виплачена уся сума заборгованості. Просила постанову скасувати.
Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив відзив на позов, просив розгляд справ проводити без його участі.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив пояснення на позов, просив розгляд справ проводити без його участі.
Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.07.2018 року по справі відкрито провадження.
Судом встановлено, що у провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 47429991 з виконання виконавчого листа № 524/5998/14-а від 27.03.2015 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про зобовязання Управління ЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.04.2013 року по 31.10.2014 року в розмірі 48 662 грн. 88 коп.
Постановою державного виконавця від 05.05.2015 року було відкрито виконавче провадження та надано боржнику термін у 7 днів для самостійного виконання рішення суду. Постанову направлено на адреси сторін.
01.07.2015 року постановою державного виконавця зупинено виконавче провадження до розгляду справи у Вищому адміністративному суді.
Оскільки боржником рішення суду виконано в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 777 від 27.04.2016 року (виплачена сума становить 39 173 грн. 62 коп.), постановою державного виконавця від 05.05.2016 року виконавче провадження закінчено.
Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, приходить до таких висновків.
Умови і порядок виконання на території України судових рішень визначається Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до Статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Оскаржувана постанова була винесена до вступу в дію змін до Закону України «Про виконавче провадження», внесеними згідно із Законами № 1730-VIII від 03.11.2016 року, № 1787-VIII від 20.12.2016 року, № 1798-VIII від 21.12.2016 року, № 2147-VIII від 03.10.2017 року, № 2234-VIII від 07.12.2017 року, № 2269-VIII від 18.01.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до п. 1, 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, яка діяла станом на 05.05.2016 року) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.
Як вбачається з наведеного, боржник зобовязаний виконувати рішення суду у строк для самостійного виконання, наданий у постанові про відкриття виконавчого провадження, а не у вимозі державного виконавця, яка вже є наслідком його примусового виконання та надсилається боржнику у разі відсутності у відділі відомостей щодо повного, фактичного виконання рішення суду.
Відповідно до ч. 8 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувану.
Відповідно до п. 163.1 ст. 163 розділу IV Податкового кодексу України обєкт оподаткування платника податку є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, який складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.
Підпунктом 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України встановлено, що доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку і є базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до п. 162.1 ст. 162 розділу IV Податкового кодексу України платникам податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.
Відповідно до пункту 14.1.180 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IVцього Кодексу.
Статтею 165 Податкового кодексу України передбачений вичерпний перелік доходів, які не підлягають оподаткуванню, в даному випадку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до вказаного переліку не входить.
Відповідно до підпункту 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
П. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у звязку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Крім того, у Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року за № 71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015 року оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.
Відповідно до пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу ХХ Податкового кодексу України обєктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього кодексу. Ставка збору становить 1,5 % від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовано Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».
Згідно п. 5 розділу 1 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок кошті роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого постановою КМУ від 22.12.2010 оку за № 1170 не нараховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування на відшкодування, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.
Тобто, роботодавець зобовязаний виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, відповідно до вимог чинного законодавства.
Таким чином, з нарахованої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 48 662 грн. 32 коп. державним виконавцем утримано:
-податок на доходи фізичних осіб в розмірі 8 759 грн. 32 коп.;
-військовий збір в розмірі 729 грн. 94 коп.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Встановлені обставини свідчать про правомірність дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст.ст. 244-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання незаконною та скасування постанови від 05.05.2016 року про закінчення виконавчого провадження залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука. Перебіг строку апеляційного оскарження починається з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту рішення 19.11.2018 року.

Суддя