Справа № 821/1202/18
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1202/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Осіпова Ю.В.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року, прийняте в порядку письмового провадження в м. Херсоні, по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, за участю третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача голови Фермерського господарства Анастасія ОСОБА_3 та його членів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яка викладена у листі від 16 травня 2018 року № 9-6590/0-1395/0/95-18 у надінні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431; зобовязати ОСОБА_6 управління Держгеокадастру в Херсонській області надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є членом фермерського господарства "Анастасія". Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 821/1448/17 вже було розглянуто попередню відмову відповідача за аналогічною заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішенням суду визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області, яке викладено у листі від 11.08.2017 № К-8478/0-3029/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства та зобов'язано повторно розглянути заяву. Відповідач листом від 16 травня 2018 року повторно відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, з підстав не передбачених ч. 7 ст. 188 ЗК України, та порушив, на її думку, права, передбачені ст. 13 Закону України "Про фермерське господарство", що є неправомірним.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції у мотивувальній частині оскаржуваного рішення помилково зазначено, що з заявою про затвердження проекту, щодо надання спірної земельної ділянки у власність до ГУ Держгеокадастру у Херсонській області звернулась ОСОБА_2, якій не належить ця земельна ділянка чи її частка, оскільки дозвіл на виготовлення проекту землеустрою отримав ОСОБА_7, якому ця ділянка належить на праві постійного користування. Апелянт зазначила, що свого часу ОСОБА_3 одержав у постійне користування земельну ділянку площею 25,30 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Великолепетиської селищної ради Херсонської області, Фермерське господарство «Анастасія» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 17 лютого 2000 року. Членами Фермерського господарства «Анастасія» є ОСОБА_2, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 На звернення голови Фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3 наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 03.05.2017 р. № 21-2007/18-17-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надано ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності із земель, що перебувають у постійному користуванні згідно Державного акту на право постійного користування землею. Членам фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Л,ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Херсонській області відмовили у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Велоколепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анатсасія» ОСОБА_3, кадастровий № :02:001:0431.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акта на право постійного користування землею, виданого 07.12.1999 року, ІV-ХС № 002321, ОСОБА_3 надана у постійне користування земельна ділянка площею 25.30 га, що розташована на території Великолепетиської селищної ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 205 (а.с. 24).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 03.05.2017 № 21-2007/18-17-СГ надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність, із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (а.с. 26).

Згідно зі статутом ФГ "Анастасія" позивачка є членом цього фермерського господарства (а.с. 30-34).

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 821/1448/17 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.08.2017 № К-8478/0-3029/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства "Анастасія" ОСОБА_3, кадастровий номер :02:001:0431. Зобов'язано ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 07.07.2017 р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Рішення набрало законної сили.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на вищезазначене рішення суду та те, що у відповідності до ст. 118 ЗК України їй не виділено земельну ділянку.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 11.08.2017 № К-8478/0-3029/6-17 про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства "Анастасія" є правомірним і повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Що стосується вимоги про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яка викладена у листі від 16 травня 2018 року № 9-6590/0-1395/0/95-18 у надінні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431, колегія суддів зазначає.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_9 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст.118 КАС України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється на замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з ст. 121 КАС України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у Херсонській обрості від 16.05.2018 р. № 9-6590/0-1395/0/95-18 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю), оскільки земельна ділянка надавалась у користування ОСОБА_3, право на безоплатну передачу у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) згідно ст. 32 Кодексу має лише ОСОБА_3 (а.с.15).

Колегія суддів зазначає, що лист відповідача від 16 травня 2018 р. не можна розглядати в якості мотивованої відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, зазначена відмова не передбачена чинним законодавством.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу, єдина законна підстава для відмови у наданні зацікавленій особі дозволу на розроблення проекту землеустрою - це невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, а також прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тощо. В той же час, у листі відповідача не вказано, вимогам яких саме законів чи прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів не відповідає місце розташування земельної ділянки, про яку йдеться у клопотанні позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач є членом фермерського господарства «Анастасія», головою якого є ОСОБА_3 і клопоче надати їй земельну ділянку, яка є складовою частиною земельної ділянки, що знаходиться на праві постійного користування у ОСОБА_3, який є головою фермерського господарства.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача, які полягають у ненаданні позивачу мотивованого рішення за його клопотанням є протиправними.

Також колегія суддів зазначає, що в даному випадку ефективним способом правового захисту є не тільки визнання вказаної відмови у задоволенні заяви (клопотання) неправомірною, а зобов'язання відповідача (ГУ Держгеокадастру у Херсонській області) задовольнити вказане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Конструкція норми статті 118 Земельного кодексу України не містить положень про наявність дискреції у діях органу, який приймає рішення про видачу дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Зокрема в законодавстві дискреція у повноваженнях державного органу зазвичай визначається словами може, має право, тощо, які свідчать про можливість свободи поведінки субєкта прийняття рішення, який може керуватися власними переконаннями, власними уявленнями про доцільність, а також обґрунтованим за певної ситуації адміністративним розсудом.

В той же час норма частини 7 статті 118 Земельного кодексу України визначає, що відповідний орган розглядає клопотання і дає дозвіл або відмовляє у видачі дозволу з підстав передбачених вказаною нормою.

Отже в конструкції вказаної норми чітко передбачені конкретні дії субєкта владних повноважень у конкретній юридичній ситуації, без надання йому права дискреції (власного розсуду) у питаннях на які землі і яким особам доцільно чи недоцільно надавати дозволи на розроблення проекту землеустрою.

В той же час, відповідно до положень статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про:визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано ч.6 ст.118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу-надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Європейської конвенції з прав людини та основних свобод закріплено право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі.

Отже завданням суду є не лише суто захист прав і свобод людини, але такий захист, який би призвів до ефективного поновлення порушеного права.

Це узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із повною юрисдикцією, тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі Обермейєр проти Австрії (CASE OF OBERMEIER v. AUSTRIA); п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі Гранд Стівенс проти Італії (CASE OF GRANDE STEVENS v. ITALY)).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що саме зобов`язання ОСОБА_6 управління Держгеокадастру в Херсонській області надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431 є ефективним засобом правового захисту прав ОСОБА_2, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 812/1557/17.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, яка викладена у листі від 16 травня 2018 року № 9-6590/0-1395/0/95-18 у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431.

Зобовязати ОСОБА_6 управління Держгеокадастру в Херсонській області надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Великолепетиської селищної ради Великолепетиського району Херсонської області із земель, наданих у постійне користування голові фермерського господарства «Анастасія» ОСОБА_3, кадастровий №:02:001:0431.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) гривень.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2018 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов