Справа № 808/7005/14(ДО808/504/14)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

12 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 808/7005/14(ДО808/504/14)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2014 р. (суддя Чернова Ж.М.) в справі № 808/7005/14 за позовом ОСОБА_3 до реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний реєстратор реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Михайлова Тетяна Сергіївна, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний реєстратор реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Михайлова Тетяна Сергіївна, про зобов'язання скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_2.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2014 р. позов задоволено, скасована реєстрація права власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1, номер запису 4105496 в Державному реєстрі речових прав, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що судом першої інстанції не перевірено, чи приймалось Гребінківським районним судом Полтавської області рішення у справі № 2/1605/381/10/12, яке стало підставою для вчинення спірних реєстраційних дій. Судом протиправно не залучено апелянта до участі справі, а також не надана оцінка факту пропуску позивачем строку звернення до суду.

Учасники справи до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, у зв'язку з чим відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути частково задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_3 є власником приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.10.2012 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю. за реєстровим №991, витягу з Державного реєстру правочинів №11947480 від 09.10.2012р., виданого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю., номер правочину - 5244343; витягу про державну реєстрацію прав №35824687 від 12.10.2012р., виданого Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька, номер запису 436, в книзі 10чндк-145.

На підставі договору про внесення змін №8 до договору оренди приміщення від 27 липня 2007 року, приміщення передано в користування ПАТ «ВТБ Банк».

Позивачу стало відомо, що до ПАТ «ВТБ Банк» звернувся ОСОБА_2 для переукладання договору оренди та надав витяг з державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на його ім'я. Підставою для реєстрації стало рішення Гребінківського районного суду Полтавської області по цивільній справі №2/1605/371/10/12.

За повідомленням Гребінківського районного суду Полтавської області, відповідно до журналів вхідної кореспонденції суду, обліково-статистичних карток по цивільних справах у Гребінківському районному суді Полтавської області є цивільна справа №2/1605/371/10/12 за позовом ОСОБА_6 до ПОП «Довіра» про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Цивільна справа, сторонами у якій були ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду не надходила та не розглядалася.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у зв'язку з тим, що не існує рішення Гребінківського районного суду Полтавської області по справі за №2/1605/371/10/12 між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тому вважав, що відповідач неправомірно здійснив реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав, у зв'язку з чим реєстрація права власності в державному реєстрі речових прав підлягає скасуванню.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачем за цим позовом оскаржується рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав про реєстрацію права власності за об'єкт нерухомого майна, що розташований по АДРЕСА_1, за ОСОБА_2

Підставою позову є неправомірність набуття ОСОБА_2 права власності на зазначений об'єкт нерухомого майна, відповідно, протиправність реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 набув право власності на спірний об'єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю.Ю. 09.10.2012 р. за реєстровим № 991. Реєстрація права власності здійснена Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька 12.10.2012 р.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.12.2013 р. державним реєстратором реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на той самий об'єкт нерухомого майна на підставі заочного рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 28.12.2012 р. в справі № 2/1605/371/10/12.

Аналіз зазначених фактичних обставин справи дає підстави суду вважати, що оскаржуваній реєстраційній дії передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне, зокрема, про право власності на спірний об'єкт нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України у редакції, чинній на час прийняття судом першої інстанції рішення в цій справі, завданням адміністративного судочинства визначено захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України у зазначеній редакції).

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття рішення) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття рішення) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією права власності на об'єкт нерухомого майна, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічну правову позицію щодо застосування зазначених норм процесуального права висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 24 січня 2017 року у справі №815/6165/14, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.03.2018 р. в справі № 396/2550/17.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у чинній редакції суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки цей спір є цивільно-правовим, не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд доходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, відповідно, наявні підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Суд роз'яснює позивачеві, що цей спір повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 238, 242, 243, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2014 р. в справі № 808/7005/14 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24.12.2014 р. в справі № 808/7005/14 за позовом ОСОБА_3 до реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний реєстратор реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Михайлова Тетяна Сергіївна, про зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Закрити провадження у справі № 808/7005/14 за позовом ОСОБА_3 до реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - державний реєстратор реєстраційної служби Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку Михайлова Тетяна Сергіївна, про зобов'язання вчинити певні дії

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 12.12.2018 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.12.2018 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко