Справа № 815/3381/15
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3381/15

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.

Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.

при секретарі Кучмій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах Одеської міської ради та апеляційну скаргу Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року, у справі за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах Одеської міської ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, державного реєстратора Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко Оксани Сергіївни, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_2, про скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заступник прокурора Одеської області в інтересах Одеської міської ради звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Державній архітектурно-будівельній інспекції України, державному реєстратору Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко Оксані Сергіївні, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_2, а саме: скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією ДАБК в Одеській області 17 квітня 2014 року № ОД 47; скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом ДАБІ в Одеській області від 30 березня 2015 року за № ОД69; скасування рішення державного реєстратора від 10 квітня 2015 року про реєстрацію права власності.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року відмолено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням заступником прокурора Одеської області в інтересах Одеської міської ради подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги, в частині вимог про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації - задовольнити, а провадження у справі, в частині позивних вимог про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності - закрити.

Крім того, Одеською міською радою подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги прокурора обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог, так як будівництво нежитлового приміщення, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 53/1, здійснено за дозвільною документацію, в яку замовником внесено завідомо недостовірні дані, а збудований ОСОБА_2 об'єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка не належить останній.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки позивні вимоги, в частині скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, мають розглядатись за правилами цивільного судочинства.

Вимоги апеляційної скарги міської ради обґрунтовано тим, що реєстрація спірних декларацій про початок виконання будівельних робіт та про введення об'єкта до експлуатації, до яких внесено недостовірні відомості, не відповідає вимогам чинного законодавства, а як наслідок порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій відбулося самочинне будівництво, у зв'язку з чим така реєстрація декларацій має бути скасована.

Крім того, в апеляційній скарзі міської ради зазначено, що висновок експертизи, на якому ґрунтується рішення суду першої інстанції складено при неповному з'ясуванні обставин справи та з порушенням норм чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на адміністративну будівлю від 11 жовтня 2012 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, об'єкт, який розташований за адресою: м.Одеса, Французький бульвар, 53/1, в цілому, належав громадянці ОСОБА_2 на праві приватної власності.

При цьому, 30 березня 2015 року за №ОД69 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області зареєстровано Декларацію про готовність об'єкта до експлуатації (реконструкція одно-двоповерхової адміністративної будівлі в існуючих габаритах за адресою: АДРЕСА_1).

Крім того, 10 квітня 2015 року, на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30 березня 2015 року №ОД69 та інших документів державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області видане свідоцтво про право власності №36180750 від 10 квітня 2015 року, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 20631546.

В свою чергу, не погоджуючись з проведеними реєстраційними діями прокурор, в інтересах Одеської міської ради, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про поширення на спірні правовідносини юрисдикції адміністративних судів, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

При цьому, згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України 2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …. З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин прокурором оскаржено рішення державного реєстратора від 10 квітня 2015 року про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_2.

При цьому, оскаржуючи право власності прокурором також оскаржено реєстраційні дії на підставі яких виникло відповідне право, а саме: реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстровану Інспекцією ДАБК в Одеській області 17 квітня 2014 року № ОД 47; реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом ДАБІ в Одеській області від 30 березня 2015 року за № ОД69.

В свою чергу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обов'язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб'єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

При цьому, спір набуває ознак публічно-правового не лише за умови наявності серед учасників спору суб'єкта владних повноважень чи його посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що прокуратурою оскаржено рішення суб'єкта владних повноважень про державну реєстрацію, яке фактично стосується права власності фізичної особи на об'єкт нерухомого майна, саме з підстав незгоди з фактом набуття відповідного права особою, відповідно до наявних у неї документів.

Між тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що оскарження спірних реєстраційних дій, за умови незгоди прокуратури з виниклим у фізичної особи правом власності, має здійснюватись у порядку цивільного провадження, шляхом оскарження відповідного права власності.

Внаслідок чого, беручи до уваги наявність іншого порядку судового провадження, що встановлений для вирішення спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне закрити провадження у даній справі та роз'яснити позивачу його право на звернення до суду з даними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Більш того, відповідні позовні вимоги заявлені до фізичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року (справа № 21-1959а16).

В свою чергу, згідно ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанцій помилково розглянуто спірні правовідносини в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи допущено порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 238, 308, 310, 315, 319, 321, 329 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах Одеської міської ради - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року - скасувати та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі, згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору має здійснюватись за правилами цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного тексту, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян