Справа № 804/4688/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року Справа № 804/4688/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

23.06.2018р. ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 05.07.2018р., просить:

- зобов'язати відповідача включити до страхового стажу ОСОБА_2 для призначення пенсії за віком періоди роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., записи в трудовій книжці №№6-17;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивача з моменту її призначення з урахуванням періодів роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., а також розмірів заробітної плати з січня 1987р. по січень 1992р. згідно з архівною довідкою про заробітну плату №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р., виданої муніципальним архівом м. Керчі, АРК, з виплатою всієї суми заборгованості, що утворилась, з урахуванням індексації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.10.2017р. йому було призначено пенсію за віком. При зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсій, позивачем були надані, зокрема, архівні довідки №Е-343/1/08-04 від 04.10.2017р. про підтвердження стажу роботи за період з 19.11.1980р. по 01.09.1993р. та №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період з січня 1987 року по січень 1992р., видані муніципальним архівом м. Керчі АРК. Проте, листом №Є-746 від 03.01.2018р. Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі повідомило позивача про відсутність підстав для врахування при перерахунку його пенсії вищевказаних довідок посилаючись на положення ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Позивач вважає таке рішення незаконним, оскільки вищевказані довідки є належними документами, що підтверджують трудовий стаж та отримувану позивачем заробітну плату та подані в порядку, передбаченому діючим пенсійним законодавством, Муніципальний казенний заклад «Муніципальний архів м. Керчі», яким видані дані довідки, не є органом влади, а тому дані довідки не є недійсними у контексті ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, рішення Європейського Суду з прав людини, постанову Верховного Суду від 30.05.2018р. у справі №537/3480/17.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.07.2018р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобовязано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

24.07.2018р., на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, відповідач надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що архівні довідки про підтвердження стажу роботи та про заробітну плату видані «Муниципальным казенным учреждением «Муниципальный архив города Керчи» Республіки Крим, а тому, враховуючи положення ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», рішення про відмову у врахуванні для перерахунку пенсії позивача вказаних довідок прийнято правомірно у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.60).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з 12.10.2017р. ОСОБА_2 була призначена пенсія за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією протоколу №4989 від 03.11.2017р., наявними у справі (а.с.12,40,68).

При цьому, згідно розрахунку стажу позивача період його роботи з 19.11.1980р. по 01.09.1993р. зараховано до стажу його роботи для призначення пенсії, що підтверджується його копією (а.с.69).

20.12.2017р. ОСОБА_2 звернувся до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перерахунок його пенсії на підставі наданих документів, що підтверджується копією вказаної заяви, наявною у справі (а.с.80).

До вказаної заяви про перерахунок пенсії, позивачем були надані архівні довідки №Е-343/1/08-04 від 04.10.2017р. про підтвердження стажу роботи за період з 19.11.1980р. по 01.09.1993р. та №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період з січня 1987 року по січень 1992р., видані муніципальним архівом м. Керчі АРК (а.с.14,22-23,42-43,45).

Проте, листом №Є-746 від 03.01.2018р. пенсійний орган повідомив позивача про відсутність підстав для врахування при перерахунку його пенсії вищевказаних довідок посилаючись на положення ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якими передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, що підтверджується його копією (а.с.13,41).

Позивач просить зобовязати відповідача включити до його страхового стажу періоди роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., записи в трудовій книжці №№6-17 та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії за віком з моменту її призначення з урахуванням періодів роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., а також розмірів заробітної плати з січня 1987р. по січень 1992р. згідно з архівною довідкою про заробітну плату №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р., виданою муніципальним архівом м. Керчі, АРК, з виплатою всієї суми заборгованості, що утворилась, з урахуванням індексації посилаючись на те, що довідки №Е-343/1/08-04 та №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. є належними документами, що підтверджують трудовий стаж та отримувану позивачем заробітну плату та подані в порядку, передбаченому діючим пенсійним законодавством, Муніципальний казенний заклад «Муніципальний архів м. Керчі», яким видані дані довідки, не є органом влади, а тому дані довідки не є недійсними у контексті ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Що стосується позовних вимог позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з моменту її призначення з урахуванням розмірів заробітної плати з січня 1987р. по січень 1992р. згідно з архівною довідкою про заробітну плату №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р., виданої муніципальним архівом м. Керчі, АРК, їх слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Статтею 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Аналіз вказаних норм, свідчить про те, що за бажанням пенсіонера для обчислення пенсії може бути врахована заробітна плата за період страхового стажу до 1 липня 2000 року за умови надання довідки про нараховану заробітну плату (дохід) та за умови підтвердження такої довідки первинними документами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач для перерахунку його пенсії разом із заявою від 20.12.2017р. надав до пенсійного органу архівну довідку №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., яка видана муніципальним архівом м.Керчі АРК, що підтверджується її копією, наявною в матеріалах справи та не оспорюється сторонами (а.с.22-23,42-43).

Проте, відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивачеві на підставі вказаної довідки, посилаючись на ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», що підтверджується копією листа №Є-746 від 03.01.2018р. (а.с.13,41).

Вказана відмова відповідача у проведенні перерахунку позивачеві його пенсії за вказаною вище довідкою є протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, ч.4 ст.9 цього Закону визначено, що встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Статтею 44 Закону №1058 визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.3.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1) передбачено, що орган, що призначає пенсію надає допомогу особам, що звертаються за призначенням пенсії, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

У відповідності до п.4.2 Порядку №22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу довідки про заробітну плату за період до 01.07.2000р., а також і з урахуванням положень ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., що видана муніципальним архівом м.Керчі АРК.

Отже, відмовляючи позивачеві у проведенні перерахунку його пенсії за віком листом №Є-746 від 03.01.2018р., відповідачем не вчинено дій у межах наданих йому законом повноважень, та не обґрунтовано і не наведено мотивів такої відмови з урахуванням норм вищевикладеного законодавства.

Також, щодо необхідності обґрунтування пенсійним органом мотивів, з яких він приходить до висновку про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії особам зазначено і у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., що видана муніципальним архівом м.Керчі АРК, враховуючи норми вищенаведеного законодавства, зокрема, ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», обставин встановлених судом та з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка наведена вище та не спростована відповідачем жодними доказами.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., що видана муніципальним архівом м.Керчі АРК, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії за віком діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що відповідач, відмовивши позивачеві у проведенні перерахунку пенсії листом №Є-746 від 03.01.2018р. у вказаній частині порушив права та інтереси позивача щодо перерахунку його пенсії, а отже такі дії відповідача є протиправними у звязку з їх необґрунтованістю та невмотивованістю.

При цьому, вирішуючи позовні вимоги позивача у спосіб, визначений позивачем, з урахуванням встановлення протиправності відмови відповідача у проведенні вказаного перерахунку пенсії позивача, а також і враховуючи, що згідно вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у публічно-правових спорах підлягають оскарженню саме рішення субєктів владних повноважень, а позовні вимоги про зобовязання вчинити певні дії можуть бути обрані позивачем лише як похідні вимоги у разі визнання протиправним та скасування судом рішення субєкта владних повноважень, суд приходить до висновку, що, у даному випадку, слід вийти за межі позовних вимог та захистити порушене право позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача, яка оформлена листом №Є-746 від 03.01.2018р. в частині, що стосується надання оцінки архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., що видана муніципальним архівом м.Керчі АРК у відповідності до ст.ст. 9, 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, з урахуванням наведеної судової практики, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., що видана муніципальним архівом м.Керчі АРК є протиправними, оскільки відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачеві, викладена у листі №Є-746 від 03.01.2018р., є невмотивованою та необґрунтованою, оскільки відповідач при розгляді заяви позивача від 20.12.2017р. не вчинив дій, передбачених п.3.3, п.4.2 Порядку №22-1 та ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

З огляду на те, що відповідачем не вчинено всіх дій, передбачених п.3.3, п.4.2 Порядку №22-1 щодо надання допомоги позивачеві у одержанні відсутніх у нього документів для призначення та перерахунку пенсії, не вжив заходів щодо перевірки обґрунтованості видачі таких документів, у тому числі виходячи із вимог ч.4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та з урахуванням того, що, у даному випадку, взаємодія органів державної влади України з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території є необхідною саме з метою захисту прав і свобод позивача як громадянина України, суд приходить до висновку, що до усунення наведених вище порушень відповідачем, позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивача з моменту її призначення з урахуванням розмірів заробітної плати з січня 1987р. по січень 1992р. згідно з архівною довідкою про заробітну плату №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р., виданої муніципальним архівом м. Керчі, АРК є передчасними та у цій частині позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом зобовязання відповідача повторно розглянути заяву від 20.12.2017р. про перерахунок пенсії позивача з доданими до заяви документи в частині, що стосується архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у даному судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача включити до страхового стажу позивача періоди роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., записи в трудовій книжці №№6-17 та здійснити перерахунок пенсії за віком позивача з моменту її призначення з урахуванням періодів роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., виходячи з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. «Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, є трудова книжка.

Як вбачається з матеріалів справи, при призначенні позивачеві пенсії за віком, пенсійним органом до страхового стажу позивача було зараховано період роботи останнього з 19.11.1980р. по 01.09.1993р. на підставі трудової книжки, що підтверджується копією розрахунку стажу та копією трудової книжки, наявними у справі (а.с.24-25,52-53,69).

Таким чином, враховуючи викладене, у адміністративного суду відсутні будь-які правові підстави для зобовязання відповідача включити до страхового стажу ОСОБА_2 для призначення пенсії за віком періоди роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., записи в трудовій книжці №№6-17 та здійснити перерахунок пенсії за віком позивача з моменту її призначення з урахуванням періодів роботи в ППО "Югрыбпоиск" з 19.11.1980р. по 01.09.1993р., оскільки вказаний період пенсійним органом зараховано до страхового стажу позивача, у звязку з чим, у цій частині позову, право позивача не було порушено, а тому у наведеній частині позову слід відмовити.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 23.06.2018р. пропорційно до розміру задоволених позовних умов у розмірі 234 грн. 93 коп. (704,80 грн./3) (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2, яка оформлена листом №Є-746 від 03.01.2018р. на підставі архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період роботи позивача в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву від 20.12.2017р. про перерахунок пенсії ОСОБА_2 (49000, м. Дніпро, вул. Байкова, буд.1, РНОКПП НОМЕР_1) з доданими до заяви документи в частині, що стосується архівної довідки №Е-344/1/08-04 від 04.10.2017р. про заробітну плату за період його роботи в ППО "Югрыбпоиск" з січня 1987 року по січень 1992р., та прийняти обґрунтоване та вмотивоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у даному судовому рішенні, вимог пенсійного законодавства України та повноважень органів Пенсійного фонду України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_2 (49000, м. Дніпро, вул. Байкова, буд.1, РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 234 грн. 93 коп. (двісті тридцять чотири грн. 93 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1