Справа № 802/1392/17-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 року

Київ

справа №802/1392/17-а

адміністративне провадження №К/9901/48666/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 (головуючий суддя Сапальова Т.В., судді: Матохнюк Д.Б., Боровицький О. А.)

у справі №802/1392/17-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РТІ ГРУП» до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автокомфорт плюс», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "РТІ ГРУП" звернулось до адміністративного суду з позовом до ГУ ДФС у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Автокомфорт плюс», про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.08.2017:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 404475 грн. 00 коп. з яких за податковими зобов'язаннями в сумі 323580 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 80895 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 366613 грн. 00 коп., з яких за податковими зобов'язаннями в сумі 293290 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 73323 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017 позовні вимоги задоволено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 31.10.2017 скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції ТОВ "РТІ ГРУП" звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду. Позивач просить суд скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що суд першої інстанції врахував, а суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що ГУ ДФС у Вінницькій області не доведено факту відсутності господарських операцій між ТОВ «РТІ ГРУП» та ТОВ «Автокомфорт плюс», оскільки податковим органом не спростовані відомості про господарські операції, які містяться у первинних документах, наданих позивачем.

ТОВ «РТІ ГРУП» не погоджується з мотивами, аргументами та висновками, викладеними у постанові апеляційного суду, вважає її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, у якій податковий орган зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що доводи ГУ ДФС у Вінницькій області про неможливість підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом є обґрунтованими. Відповідач вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, податковий орган вказує про ухвалення 05.06.2018 вироку, яким затверджено угоду про визнання винуватості особою, обвинуваченою за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, щодо злочинних дій такої особи з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «Автокомфорт плюс».

Зважаючи на викладене, відповідач стверджує, що ним було прийнято правомірні податкові повідомлення-рішення, та просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 07.12.2018 призначено попередній розгляд справи на 11.12.2018.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовою особою Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, на підставі направлення від 18.07.2018 № 1384, ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Вишара І.Ю. від 24.01.2017 на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "РТІ ГРУП" з питань дотримання вимог податкового законодавства у взаємовідносинах з ТОВ "Автокомфорт плюс" за період з 04.11.2013 по 31.12.2016.

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено акт від 31.07.2017 №1198/1415/38717584, яким встановлено порушення:

пункту 44.6 статті 44, підпункту 134.1.1, пункту 134.1 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на прибуток за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 на загальну суму 293290 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 204650 грн., за 2016 рік в сумі 88640 грн.;

пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим занижено податок на додану вартість за період з 01.01.2015 по 01.05.2016 на загальну суму 323580 грн., в тому числі: за лютий 2015 року на суму 4773 грн.; за березень 2015 року в сумі 10305 грн.; за квітень 2015 року в сумі 18364 грн., за травень 2015 року в сумі 18246 грн.; за липень 2015 року в сумі 21378 грн.; за серпень 2015 року в сумі 17785 грн.; за вересень 2015 року в сумі 30599 грн.; за жовтень 2015 року в сумі 17689 грн.; за листопад 2015 року в сумі 43061 грн.; за грудень 2015 року в сумі 42890 грн.; за січень 2016 року в сумі 15132 грн.; за лютий 2016 року в сумі 25408 грн.; за березень 2016 року 50259 грн.; за квітень 2016 року в сумі 7691 грн.

На підставі акту перевірки 11.08.2017 ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 404475 грн., з яких за податковими зобов'язаннями в сумі 323580 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 80895 грн.;

податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на суму 366613 грн., з яких за податковими зобов'язаннями в сумі 293290 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 73323 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що належних та допустимих доказів щодо нереальності господарських операцій позивача з ТОВ "Автокомфорт плюс" відповідачем суду не надано, а відсутність трудових фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний адміністративний суд вказав на те, що висновки суду по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення. Суд вважав обґрунтованими доводи відповідача про неможливість підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між ТОВ "РТІ ГРУП" та ТОВ "Автокомфорт плюс".

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

У відповідності до вимог пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пункту 201.10. статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Судом апеляційної інстанції вірно зауважено, що визначальними умовами формування платником податкового кредиту з ПДВ, окрім інших, є наявність належним чином оформлених первинних документів, та зв'язок господарських операцій, на підтвердження яких складаються вказані первинні документи, з господарською діяльністю такого платника. В той же час документи мають силу первинних документів лише у випадку фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, видами господарської діяльності ТОВ "РТІ ГРУП" є оптова торгівля господарського призначення, будівельними матеріалами, санітарно-технічним обладнанням, водопровідним і опалювальним устаткуванням, неспеціалізована оптова торгівля.

За період з 01.01.2015 по 31.12.2016 за даними бухгалтерського обліку ТОВ "РТІ Груп" відображено придбання товарів, транспортно-експедиційних послуг, будівельно-монтажних послуг, постачальником яких зазначено ТОВ "Автокомфорт плюс".

При цьому, договір постачання між ТОВ "Автокомфорт плюс" та ТОВ "РТІ Груп" укладено в усній формі.

Для підтвердження факту дійсності господарських операцій ТОВ "РТІ ГРУП" судам попередніх інстанцій наступні документи: видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), акт здачі-прийняття робіт, виписки з банківського рахунку щодо розрахунків з ТОВ "Автокомфорт плюс", податкові накладні.

Згідно з фінансовим звітом суб'єкта малого підприємництва ТОВ "Автокомфорт плюс" за 2015 рік основні засоби на балансі не обліковуються, за 2016 рік фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва не подавався.

Відповідно до форми 1-ДФ "Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податків, і сум утриманого з них доходу" у 2015 році на ТОВ "Автокомфорт плюс" виплачено дохід 2 особам з ознакою доходу - 101, з урахуванням прийнятих та звільнених за даний період, у 2016 році на ТОВ "Автокомфорт Плюс" виплачено дохід 1 особі з ознакою доходу - 101, з урахуванням прийнятих та звільнених за даний період. В той же час, доходів фізичним особам - неплатникам ПДВ ТОВ "Автокомфорт плюс" також не виплачувало.

Судами з'ясовано, що до перевірки не надано документальне підтвердження про залучення сторонніх трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності. Окрім того, вказані в ТТН транспортні засоби за ТОВ "Автокомфорт плюс" не зареєстровані, не встановлено фінансово-господарських взаємовідносин між останнім та власниками автомобілів, вказаних в ТТН, а також не встановлено нарахування/виплат самозайнятим особам.

Оцінивши доводи сторін, Верховний Суд зазначає наступне. З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності та документальне підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

В той же час, слід наголосити, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

З'ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв'язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв'язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Крім іншого, судами встановлено та не заперечується сторонами, що слідчим управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області здійснювалось досудове розслідування по кримінальному провадженні №0000096, внесеному до ЄРДР 21.07.2016 за фактом фіктивного підприємництва ТОВ "Автокомфорт плюс", за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України. Проте, станом на час проведення перевірки податковим органом судові рішення щодо незаконних дій посадових осіб ТОВ "Автокомфорт плюс", які набрали законної сили, були відсутні.

При цьому, під час розгляду справи у суді касаційної інстанції податковим органом повідомлено у відзиві на касаційну скаргу про ухвалення Вінницьким міським судом 05.06.2018 вироку, яким затверджено угоду про визнання винуватості особою, обвинуваченою за частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, щодо злочинних дій такої особи з метою прикриття незаконної діяльності ТОВ «Автокомфорт плюс».

Суд апеляційної інстанцій дійшов вірного висновку, що обставини, встановлені за результатами досудового розслідування, не можуть слугувати доказами відсутності факту здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ "Автокомфорт плюс".

В процесі розгляду даної справи суд апеляційної інстанції, з достатньою повнотою дослідивши первинні документи та інші докази дійшов висновку про відсутність факту реального виконання спірних операцій, виходячи не лише з якогось окремого недоліку, а усіх доказів у їх сукупності.

Зокрема, судом прийняте рішення з огляду на невідповідність первинних документів вимогам податкового законодавства, відсутність доказів фактичного надання контрагентом договірних послуг.

До того ж, судом апеляційної інстанції встановлено, що контрагент позивача не володів умовами для ведення господарської діяльності, з огляду на відсутність управлінського та іншого фахового персоналу.

За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що в даному випадку мають місце не окремі недоліки в оформленні первинних документів складених за результатом господарських операцій позивача з його контрагентом, а відображення у них відомостей про господарські операції, які фактично не відбувалися.

Зважаючи на викладене та за встановлених обставин, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог є правильним.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РТІ ГРУП" залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду