Справа № 200/21150/16-а
Суддя: Женеску Е. В.
Дата ухвалення: 2017-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/200/872/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Женеску Е.В.,

при секретарі Санжаровській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції Точенюк Івана Олександровича, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції Точенюк Івана Олександровича, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовуючи тим, що 28.11.2016 року він, керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний н.з. НОМЕР_1 в м. Дніпро вул. Гоголя 45 був зупинений поліцейським Точенюк Іван Олександрович з причини, що перегоріла лампа заднього габарита, на що він пообіцяв усунуті поломку на місці або доїхати до місця де я зможу це зробити. Однак, інспектор почав вимагати показати документи (права та тех. паспорт), які позивач пред'явив для перевірки, інспектор переписав з них данні ніби то для перевірки по базі, а потім попросив пред'явити страховий поліс, який позивач згодився показати лише на законних підставах, ст. 21.2 закону про обов'язкове страхування громадської правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В якому чітко вказано у яких випадках перевіряється поліс, а саме при оформлені ДТП, або складання протоколу. В цьому випадку згідно законодавства України ніхто не зобов'язаний виконувати явно злочинні та неправомірні розпорядження чи накази. Інспектор почав погрожувати постановою. Потім він закрившись у службовому автомобілі з бортовим номером 0203 написав постанову з даних які він взяв з планшету. Розгляду справи при цьому не було, бо інспектор Точенюк І.О. закрившись в машині не дав змоги ознайомитись з матеріалами справи, не дав змоги додати докази або пояснення, порушивши ст. 251, та ст. 268 КУпАП, не став Точенюк І.О. з'ясовувати обставини за якими позивач повинен був би показати поліс - порушивши при цьому ст. 280 КУпАП.

Вказану постанову позивач вважає незаконною та виданою з грубим порушенням закону.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати дії відповідача незаконними, скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити.

22 вересня 2017 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування зазначив, що у відповідача були наявні достатні підстави вважати, що позивач вчинив правопорушення. В своїй позовній заяві позивач не заперечує що в автомобілі дійсно перегоріла лампа заднього габариту, тим самим він підтверджує те, що в інспектора були усі підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки усіх документів на законній підставі. Існування наведених обставин і зумовило виникнення у відповідача на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» права на реалізацію повноважень вимагати у позивача пред'явлення ним відповідних документів. Відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентуємо увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу відповідачем було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз'яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Будь-яких клопотань при розгляді справи відповідачем позивач не заявляв, жодних переконливих доводів своєї невинуватості ним не надано. При накладенні адміністративного стягнення за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП складення адміністративного протоколу законодавством не передбачено, у зв'язку з чим посилання позивача на ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є помилковим тлумаченням закону на свою користь. Таким чином, враховуючи всі обставини, відповідач обґрунтовано прийняв рішення про необхідність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Ухвалою від 12.10.2017 року, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача у справі Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач до суду не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої до суду не з'явився, про дату судового засідання був повідомлений, причини не явки не повідомив.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що в судове засідання не прибув відповідач, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмову провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вимогами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою серії АР № 132901 від 28.11.2016р., інспектором патрульної поліції роти 3 батальйону 2 УПП в м. Дніпропетровську рядовим поліції Точенюк І. О., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, зазначено, що 28 листопада 2016 року о 21.40 год. в м. Дніпро по вул.. Гоголя, 45 в автомобілі ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 не працювала лампа заднього габариту, в темну пору доби, чим було порушено п.31.4.3 «а» ПДР під час перевірки документів не пред'явив поліс обов'язкового страхування чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст.126 КУпАП, внаслідок чого відповідачем складена вказана постанова.

Відповідно до п. 2.1ґ, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 - 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі -Інструкція № 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції № 1395).

Згідно пункту 4 р.І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

З огляду на вищенаведене, суд вважає не правомірними дії відповідача щодо складення вищевказаної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивачем було надано суду поліс обов'язкового страхування №АІ/9138653 від 11 лютого 2016 року, шо підтверджує обставини викладені позивачем в позові стосовно того, що він не відмовлявся пред'явити страховий поліс відповідно до вимог законодавства.

Відповідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 2.1ґ ПДР, за що передбачена відповідальність згідно адміністративного Кодексу.

В зв'язку з вищенаведеним вимоги позову є обґрунтованими та повністю доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 288 КпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: - постанову іншого органу ( посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящій орган ( вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати справу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, а отже й не наділений повноваженнями закривати провадження у цій справі.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 286 КАС України, ст. ст. 7, 268, 279, 280,283, 287, 288, КУпАП, суд , -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції роти 3 батальйону 2 Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядового поліції Точенюк Івана Олександровича, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення АР № 132901 від 28.11.2016 року винесену інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську рядовим поліції Точенюк Іваном Олександровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску