Справа № 815/5681/17
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5681/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року у справі за позовом державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торговельний порт», звернувся з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017 р. про застосування штрафних санкцій в розмірі 84 734,16 грн. за несвоєчасну сплату самостійно визначеного податкового зобов'язання з податку на додану вартість

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за наслідками протиправно проведеної камеральної перевірки, оскільки податковий орган проводив документальні планові перевірки за цей же самий період (травень, червень 2014 року, вересень, грудень 2016 року, березень 2017 року), а саме: за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р. та за період з 01.01.2015р. по 31.03.2017р., за результатами яких не було встановлено порушень щодо своєчасності сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість. Також позивач зазначив, про порушення податковим органом приписів п.76.3 ст.76 ПК України, відповідно до якого для проведення камеральної перевірки встановлено 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкових декларацій з податку на додану вартість. Вказав позивач і на те, що за змістом акта камеральної перевірки встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 86 658,92 грн., однак в оскарженому податковому повідомленні-рішенні зазначено суму грошового зобов'язання 846341,6 грн., за якою визначено штраф у розмірі 10 %, що становить 84 634,16 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, позов державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.07.2017р.,- задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 26.07.2017р.

Головне управління ДФС в Одеській області подало апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки, погодився з доводами позивача щодо процедурних порушень контролюючим органом, та не прийняв до уваги факт визнання позивачем порушень податкового законодавства щодо порушення ним термінів сплати самостійно визначеного податкового зобов'язання.

Державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Позивач зазначав, що камеральна перевірка проводиться лише щодо поданих декларацій та може бути проведена протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, в той час як податковий орган порушив приписи п. 76.3 ст. 76 ПК України. Зазначає позивач і про те, що в рамках планових документальних перевірок, апелянт перевіряв повноту та своєчасність сплати ПДВ за травень, червень 2014 року, вересень, грудень 2016 року, березень 2017 року.

Ухвалою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2018 року учасників справи зобов'язано надати додаткові докази, зокрема:

- державне підприємство «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» зобов'язано надати належним чином засвідчені копії декларацій з податку на додану вартість за травень 2014 року, за червень 2014 року, за вересень 2016 року, за грудень 2016 року, за березень 2017 року та докази щодо дат їх подання до податкового органу; належним чином засвідчені копії платіжних документів щодо сплати податку на додану вартість за травень 2014 року, за червень 2014 року, за вересень 2016 року, за грудень 2016 року, за березень 2017 року;

- Головне управління ДФС в Одеській області зобов'язано надати належним чином засвідчені копії актів (довідок), складених за результатами проведених документальних планових перевірок державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» (ідентифікаційний код юридичної особи: 01125689) за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, та за період з 01 січня 2015 року по 31 березня 2017 року; належним чином оформлені дані ІС «Податковий блок», які були використані під час проведення камеральної перевірки державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» (ідентифікаційний код юридичної особи: 01125689), результати якої оформлені актом від 11 липня 2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689; розрахунок штрафних санкції, застосованих до державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» (ідентифікаційний код юридичної особи: 01125689) податковим повідомленням-рішенням № від 26.07.2017 р.

Апелянтом отримано копію ухвали 26.11.2018 року, проте у встановлений судом строк не виконано ухвалу суду.

ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» на виконання вимог ухвали апеляційного суду надано витребувані документи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управлінням ДФС в Одеській області відповідно до п.п. 20.1.4 п.°20.1 ст. 20, абз. 2 п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка своєчасності сплати податку на додану вартість ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» () за травень, червень 2014 року, вересень, грудень 2016 року, березень 2017 року.

За наслідками перевірки складено акт №4299/15-32-12-07/01125689 від 11.07.2017 р., відповідно до висновків якого державним підприємством «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» () порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ протягом строків визначених п.57.1 ст.57 ПК України, п. 203.2 ст. 203 ПК України. Несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 86658,92 грн. за звітний податковий період: травень, червень 2014 року, вересень, грудень 2016р., березень 2017 р. (а.с. 23-25).

Також, судом встановлено, що згідно акта №4299/15-32-12-07/01125689 від 11.07.2017р. позивач порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з ПДВ протягом строків, визначених п. 57.1 ст.57 ПК України, п.203.2 ст.203 розділу V Податкового кодексу України, а саме:

- документ, по якому виникла заборгованість: декларація з ПДВ № від 07.06.2014р.; граничний термін сплати: 30.06.2014р.; дата фактичної сплати: 04.07.2014р.; кількість днів затримки сплати: 4; сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання 1924,76 грн.;

- документ, по якому виникла заборгованість: декларація з ПДВ № від 12.07.2014р.; граничний термін сплати: 30.07.2014р.; дата фактичної сплати: 15.08.2014р.; кількість днів затримки сплати: 16; сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання 65,56 грн.;

- документ, по якому виникла заборгованість: декларація з ПДВ № від 16.10.2016р.; граничний термін сплати: 30.10.2016р.; дата фактичної сплати: 17.11.2016р.; кількість днів затримки сплати: 18; сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання 29500 грн.;

- документ, по якому виникла заборгованість: декларація з ПДВ № від 18.01.2017р.; граничний термін сплати: 19.01.2014р.; дата фактичної сплати: 20.01.2017р.; кількість днів затримки сплати: 1; сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання 32186,3 грн.;

- документ, по якому виникла заборгованість: декларація з ПДВ № від 18.04.2017р.; граничний термін сплати: 30.04.2017р.; дата фактичної сплати: 03.05.2017р.; кількість днів затримки сплати: 3; сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов'язання 22982,3 грн.

За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № від 26.07.2017р., яким державному підприємству «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» за затримку сплати суми грошового зобов'язання у розмірі 847341,6 грн. за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» визначений штраф у розмірі 10 % від вказаної суми, що становить 847341,6 грн. (а.с. 22).

11.10.2017р. (вих. № 22853/6/99-99-11-03-01-25) ДФС України за результатами розгляду скарги ДП «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 26.07.2017 р. (а.с. 6-7).

Посилаючись на приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 31.1 ст. 31, п. 36.1 ст. 36, п. 38.1 ст. 38, п. 54.1 ст. 54, п. 57.1 ст. 57, п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, п. 76.3 ст. 76, ст. 102, п. 126.1 ст. 126, п. 203.2 ст. 203, суд першої інстанції виходив з того, що камеральна перевірка податкової декларації та камеральна перевірка з інших питань є різними перевірками за своїм предметом та може бути проведена в різні строки.

Оскільки предметом камеральної перевірки, проведеної 11.07.2017 року, була своєчасність сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання, суд першої інстанції дійшов висновку, що своєчасність сплати ПДВ за червень 20141 року, вересень, грудень 2016 року, березень 2017 року, перевірена податковим органом в межах строків, встановлених ст. 102 ПК України. Проте своєчасність сплати ПДВ за травень 2014 року перевірена податковим органом поза межами 1095 днів, оскільки податкова декларація № подана позивачем 07.06.2014р., а камеральна перевірка проведена 11.07.2017 року, тобто поза межами установленого законом строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 76.1, п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до наданих ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» витребуваних апеляційним судом додаткових доказів, податкова декларації з ПДВ за травень 2014 року була подана до контролюючого органу 07.06.2014 року, останнім днем подання декларації є 20.06.2014 року. Камеральна перевірка проведена 11.07.2017 року, тобто після закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Колегія суддів зазначає, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивачу нарахований штраф 10% (84473,16 грн.) від несвоєчасно сплаченого самостійно визначеного податкового зобов'язання з ПДВ в сумі 847341,6 грн., що є сумою несвоєчасно сплаченого податкового зобов'язання без врахування ПДВ за травень 2014 року в розмірі 19247,6 грн.

За таких обставин до оскарженого податкового повідомлення-рішення не включені штрафні санкції за затримку сплати позивачем ПДВ за травень 2014 року.

Також апеляційний суд встановив, що відповідно до наданих ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» витребуваних копій документів, декларація з податку на додану вартість за травень 2014 року подана 07.06.2014 року, визначене грошове зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року становить 875662 грн.; граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання - 30.06.2014 року; самостійно визначене грошове зобов'язання в розмірі 875662 грн. сплачене позивачем 04.06.2014 р. в сумі 75000 грн., 04.06.2014 р. в сумі 175000 грн., 10.06.2014 р. в сумі 125662 грн., 26.06.2014 р. надміру сплачена сума податку на прибуток в розмірі 500000 грн. зарахована в рахунок погашення податкового зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року. Таким чином, самостійно визначене грошове зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року сплачене позивачем у встановлені строки до 30.06.2014 р., що спростовує висновки акта камеральної перевірки від 11.07.2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689.

Також, скасовуючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції виходив з того, що період за який проведена камеральна перевірка, увійшов у період який вже був охоплений документальними плановими перевірками як за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., проведеної згідно наказу Білгород-Дністровської ОДПІ Головного управління ДФС в Одеській області №355 від 21.10.2015р., так і за період з 01.01.2015р. по 31.03.2017р., результати яких оформлено відповідними актами, які представником відповідача в судовому засіданні було надано для ознайомлення, та в них не зафіксовано порушень позивачем строків сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання.

Оскільки представник податкового органу в судовому засіданні зазначив, що під час проведення документальних планових перевірок підлягали перевірці питання, що послугували предметом камеральної перевірки, за наслідками якої прийняте оскаржуване в цій справі податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ч. 1 ст. 78 КАС України дійшов висновку, що факт відсутності порушень позивачем строків сплати самостійно узгодженого грошового зобов'язання не потребує доказування.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому частиною 1 статті 78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Оскільки матеріали справи не містять копій актів документальних планових перевірок за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014р., та за період з 01.01.2015р. по 31.03.2017р., до апеляційного суду ці копії не надані, ні позивачем, ні апелянтом, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності перевірки встановлених податковим органом порушень під час проведення 11.07.2017 року камеральної перевірки.

Відповідно до наданих ДП «Білгород-Дністровський морський торгівельний порт» витребуваних копій документів:

- декларація з податку на додану вартість за травень 2014 року подана позивачем до податкового органу 07.06.2014 року; грошове зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року визначене в розмірі 875662 грн.: граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання до 30.06.2014 року; самостійно визначене грошове зобов'язання в розмірі 875662 грн. сплачене 04.06.2014 р. в сумі 75000 грн., 04.06.2014 р. в сумі 175000 грн., 10.06.2014 р. в сумі 125662 грн., 26.06.2014 р. надміру сплачена сума податку на прибуток в розмірі 500000 грн. зарахована в рахунок погашення податкового зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року. Таким чином, самостійно визначене грошове зобов'язання з ПДВ за травень 2014 року сплачене позивачем у встановлені строки до 30.06.2014 р., що спростовує висновки акта камеральної перевірки від 11.07.2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689;

- декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року подана позивачем до податкового органу 12.07.2014 року; грошове зобов'язання з ПДВ за червень 2014 року визначене в розмірі 781390 грн.; граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання до 30.07.2014 року; самостійно визначене грошове зобов'язання в розмірі 781390 грн. сплачене 04.07.2014 р. в сумі 100 000 грн., 10.07.2014 р. в сумі 95 000 грн., 15.07.2014 р. в сумі 150 000 грн., 16.07.2014 р. в сумі 150 000 грн., 22.07.2014 р. в сумі 100 000 грн., 23.07.2014 р. в сумі 50 000 грн., 24.07.2014 р. в сумі 100 000 грн., 28.07.2014 в сумі 50 000 грн., 28.07.2014 р. в сумі 5 000 грн. Таким чином, самостійно визначене грошове зобов'язання з ПДВ за червень 2014 року сплачене позивачем у встановлені строки до 30.07.2014 р., що спростовує висновки акта камеральної перевірки від 11.07.2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689;

- декларація з податку на додану вартість за вересень 2016 року подана позивачем до контролюючого органу 16.10.2016 року; грошове зобов'язання з ПДВ за вересень 2016 року визначене в розмірі 560079 грн.; граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання до 30.10.2016 року; самостійно визначене грошове зобов'язання в розмірі 15 000 грн. сплачене 28.10.2016 р., в розмірі 250 грн. сплачене 28.10.2016 р., в розмірі 295 000 грн. сплачене 17.11.2016 р. Таким чином, самостійно визначене грошове зобов'язання з ПДВ за вересень 2016 року в розмірі 295 000 грн. сплачене позивачем з порушенням граничного терміну сплати на 18 днів, що підтверджує висновки акта камеральної перевірки від 11.07.2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689;

- декларація з податку на додану вартість за грудень 2016 року подана позивачем до контролюючого органу 19.01.2017 року; грошове зобов'язання з ПДВ за грудень 2016 року визначене в розмірі 544 469 грн.; граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання до 30.01.2017 року; самостійно визначене грошове зобов'язання в розмірі 559646 грн. сплачене 18.01.2017 р. Таким чином, самостійно визначене грошове зобов'язання з ПДВ за грудень 2016 року сплачене позивачем у встановлені строки до 30.01.2017 р., що спростовує висновки акта камеральної перевірки від 11.07.2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689;

- декларація з податку на додану вартість за березень 2017року подана позивачем до контролюючого органу 18.04.2017 року; грошове зобов'язання з ПДВ за березень 2017 року визначене в розмірі 791 485 грн.; граничний термін сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання до 03.05.2017 року (30.04.2017 року - неділя, 01 та 02 травня 2017 рокі святкові дні), що узгоджується з п. 5 Європейської конвенції про обчислення строків (ETS N 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адм. іністративних справах, в якій вказано, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін "diesadquem" означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них. Аналогіна правова позиція щодо обчислення граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання викладена в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 року (ЄДРСР № 74007621) та від 23.10.20118 року (ЄДРСР № 77416884). Самостійно визначене грошове зобов'язання сплачене позивачем 25.04.2017 р. в сумі 150 000 грн., 28.04.2017 р. в сумі 15 000 грн., 28.04.2017 р. в сумі 128 485 грн., 28.04.2017 р. в сумі 253 000 грн., та 03.05.2017 р. в сумі 245 000 грн. Таким чином, самостійно визначене грошове зобов'язання з ПДВ за березень 2017 року сплачене позивачем у встановлені строки, що спростовує висновки акта камеральної перевірки від 11.07.2017 року № 4299/15-32-12-07/01125689.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції не зобов'язував податковий орган надати копії декларацій з ПДВ щодо яких встановлена несвоєчасність сплати, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Також частиною 5 статті 77 КАС України встановлено, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 103), 12.02.2018 року суд першої інстанції запропонував відповідачу надати 4 декларації та акт, на якій посилається позивач, що відповідає приписам ч. 5 ст. 77 КАС України. Проте зазначена пропозиція не є ухвалою суду про витребування доказів, у розумінні ст. 80 КАС України, як зазначено в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення лише в частині визначення штрафних санкцій в розмірі 29500 грн. (10 % від несвоєчасно сплаченої самостійно визначеної суми ПДВ за вересень 2016 року в розмірі 295000 грн.), що підтверджено належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.

В іншій частині, в розмірі 55234,16 грн. (несвоєчасність сплати ПДВ за червень 2016 року, грудень 2016 року, березень 2017 року) не підтвердилась правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, та в цій частині воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване судове рішення - скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи (а.с. 7-а), при зверненні до суду першої інстанції з позовною заявою, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, в розмірі 55234,16 грн., що становить 65,19% від загального розміру позовних вимог - 84734,16 грн., а тому понесені позивачем судові витрати мають бути відшкодовані за рахунок відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 1043,04 грн.

Враховуючи те, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 року, на підставі ст.133 КАС України, сплату судового збору за подання апеляційної скарги було відстрочено до ухвалення судового рішення, але апелянт не надав докази сплати судового збору, то судовий збір у розмірі 2400 грн. має бути стягнений з Головного управління ДФС в Одеській області.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 26.07.2017 р. в частині визначення державному підприємству «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» штрафних санкцій в розмірі 55 234,16 грн.

Відмовити у задоволенні позовних вимог державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 26.07.2017 р. в частині штрафних санкцій в розмірі 29 500 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5) на користь державного підприємства «Білгород-Дністровський морський торговельний порт» (, місцезнаходження: 67700, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Шабська, 81) судовий збір в розмірі 1043,04 грн. (одна тисяча сорок три гривні 04 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (рахунок отримувача - №1007, отримувач коштів: УК у м. Одесі /Приморський р-н/ 22030101, код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38016923, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030101,) несплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 2400 (дві тисячи чотириста) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 13.12.2018р

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.