Справа № 0540/7423/18-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 р. Справа№0540/7423/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Грищенка Є.І., за участю секретаря судового засідання Волікової О.О., представника відповідача - Голуба М.І., розглянувши у судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Слов'янськ, вул. Добровольського, 1, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 року №,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 року № , прийняте Головним управлінням ДФС у Донецькій області відносно фізично особи-підприємця ОСОБА_2, в розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у липні 2018 року працівниками ГУ ДФС у Донецькій області була здійснена фактична перевірка бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», за результатами якої відповідачем складено акт від 27.06.2018 року № 0191/05/99/34/40/ яким було встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижче мінімальних. На підставі зазначеного акту відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 03.08.2018 року № , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 10 000 грн. Позивач не погоджується із податковим повідомленням-рішенням, з огляду не те, що до акту, на підставі якого складене оскаржувальне податкове повідомлення-рішення не додано жодного документу, який би підтверджував здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за ціною нижчої від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі алкогольні напої.

Виходячи з наведеного з метою відновлення порушених прав просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення 03.08.2018 року № .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року відкрито провадження у даній справі із визначенням порядку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачам надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження.

01 жовтня 2018 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повністю заперечував проти задоволення позовних в повному обсязі. Свою позицію відповідач мотивував тим, що за результатами фактичної перевірки встановлено порушення п. 1 Постанови Кабінету Міністрів № 957 від 30.10.2008 року « Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (далі - Постанова КМУ № 957), а саме встановлено реалізацію сто грам горілки «На бруньках» міцністю 40% об. од., за ціною 6, 00 грн., тоді як відповідно до Постанови КМУ № 957, розмір мінімальної роздрібної ціни на реалізовані сто грам горілки становить 15, 91 грн. Відповідач зазначає, що під час здійснення представником ДФС покупки, продавцем ОСОБА_3 не було видано фіскальний чек у зв'язку з тим, що реєстратор розрахункових операцій знаходиться у сервісному центрі, що підтверджується письмовими поясненнями, доданими до акту перевірки. Після закінчення перевірки продавець ОСОБА_3 та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 відмовились від підписання та отримання акту перевірки, однак другий примірник акту був направлений поштою та отриманий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 під особистий підпис 27.07.2018 року. 08 серпня 2018 року позивачем отримано рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.08.2018 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 07 листопада 2018 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті на 29 листопада 2018 року.

20 листопада 2018 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких відповідач зазначив, що перевірка була проведена тільки з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Відповідні фахівці не мали повноважень щоб накладати штрафні санкції щодо відсутності реєстратору розрахункових операцій на момент здійснення фактичної перевірки.

27 листопада 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що письмові пояснення ОСОБА_3 не є належним та допустимим доказом, оскільки представники відповідача не досліджували документи, які підтверджують, що громадянка ОСОБА_3 є працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування, що повинно бути підтверджено належними доказами. Вказує, що на день перевірки найманим працівником фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, була лише ОСОБА_4, що підтверджується наказом про прийняття на роботу та жодним документом не підтверджено того, що ОСОБА_3 є працівником бару «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, до суду не з'явився.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, що викладені у відзиві та доповненні до відзиву на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані сторонами заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги та заперечення, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, суд встановив наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зареєстрована та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.04.2017 р. за № 2 001725, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

19 липня 2018 року відповідно до наказу Головного управління ДФС у Донецькій області посадовими особами контролюючого органу була проведена фактична перевірка з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої був складений акт перевірки №0191/05/99/34/40/. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 відмовилась від підпису та отримання зазначеного акту, у зв'язку з чим складено акт відмови від підписання та отримання акту перевірки. Другий примірник акту отримано позивачем під особистий підпис 27.07.2018 року.

За результатами перевірки відповідачем встановлено наступне порушення:

- роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої КМУ, а саме в ході перевірки встановлено факт реалізації 100 грамів горілки «На бруньках» міцністю 40% об. од., за ціною 6, 00 грн., тоді як у відповідно до Постанови КМУ № 957, розмір мінімальної роздрібної ціни на реалізовані сто грам горілки становить 15, 91 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № від 03.08.2018 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 10000 грн.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача, як таке, що не відповідає діючому законодавству, зазначає, що в акті не зазначено розрахунковий документ на підставі якого здійснено розрахунок за реалізацію алкогольних напоїв за заниженими цінами.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР).

Згідно з частиною десятою статті 18 вказаного Закону Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв".

В силу положень вказаної Постанови мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, інших визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об'ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

У відповідності до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції станом на момент проведення перевірки), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Вказане також підтверджується положеннями частини першої статті 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції на момент проведення перевірки), у силу яких контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Пунктом 1 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що суб'єкти господарювання зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно пунктом 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суб'єкти господарювання зобов'язані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Пунктом 3 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що суб'єкти господарювання зобов'язані застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Згідно з п. 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних) оформлюється у форма акта або довідки ,які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платникам податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугувала роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої КМУ, що підтверджується пояснення продавця ОСОБА_3, відповідно до яких продавець здійснив реалізацію сто грам горілки «На бруньках» міцністю 40% об. од., за ціною 6, 00 грн., при цьому зазначена особа не видала фіскального чеку у зв'язку з тим, що касовий апарат заходиться у сервісному центрі.

Однак, обставини, викладені в акті перевірки не підтверджені фактичними даними, не додано жодного доказу на підтвердження реалізації алкогольних напоїв 19.07.2018 року у барі «ІНФОРМАЦІЯ_1» на суму 6, 00 грн., також в зазначеному акті не має жодного підтвердження того, що реєстратор розрахункових операцій знаходився у сервісному центрі.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Надане відповідачем пояснення продавця ОСОБА_3 не є належним та допустимим доказом, який свідчить про роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни, окрім того, судом встановлено та підтверджено наявним в матеріалах справи фіскальним чеком від 19.07.2018 року, який суд визнає як належний та допустимий доказ у даній справі, що 19.07.2018 року об 16 год. 56 хв. було здійснено продаж алкогольного напою на розлив, а саме горілки на суму 17 гривень 00 коп. Вказана операція з продажу 100 грамів горілки «На бруньках», була проведена через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером 300385088 (а.с.17).

Суд зазначає, що у разі виявлення фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області продажу алкогольних напоїв без застосування реєстратору розрахункових операцій, останні повинні були накласти штрафні санкції щодо відсутності реєстратора розрахункових операцій на момент здійснення фактичної перевірки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що відповідні фахівці Головного управління ДФС у Донецькій області не мали повноважень щодо накладання штрафних санкцій щодо відсутності реєстратора розрахункових операцій на момент здійснення фактичної перевірки, оскільки відповідно до наказу Головного управління ДФС у Донецькій області від 19.07.2018 року № 1250, вирішено провести фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податного кодексу України, Закону № 481, Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених наказом Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року « 218, Порядку провадження торгівельної діяльності та правил торгівельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 року № 833 та інших законодавчих актів за період з 01.07.2018 року по 28.07.2018 року, тобто зазначеним наказом не встановлення обмежень щодо проведення фактичної перевірки.

Окрім того, на підтвердження того факту, що реєстратор розрахункових операцій не знаходився у сервісному центрі, позивачем надано довідку про опломбування реєстратора розрахункових операцій, видана центром сервісного обслуговування фізичною особою підприємцем ОСОБА_5 від 01 грудня 2017 року та акт введення в експлуатацію реєстратора розрахункових операцій, відповідно до яких, 15 січня 2016 року реєстратор розрахункових операцій моделі MINI - Т 400 МЕ, фіскальний номер 300385088 був введений в експлуатацію.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, та враховуючи відсутність доказів щодо реалізації алкогольного напою за ціною, нижчою за встановлені мінімальні роздрібні ціни, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 03.08.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи

Відповідно до ч.1, 4 ст.134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.2-5 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат сплати правової допомоги, наданої протягом розгляду справи, позивачем надано до матеріалів справи: акт прийому-передачі послуг за договором №01/69 про правничу допомогу від 14.08.2018 року, квитанція № 17281577 від 16.08.2018 року про сплату на рахунок Адвокатського об'єднання «Юрконсалтинг» та витяг з Єдиного реєстру адвокатів, відповідно до якого Затворницька О.М. має право на зайняття адвокатською діяльністю, відповідно до свідоцтва №4828 від 21.06.2017 року та здійснює адвокатську діяльність в Адвокатському об'єднанні «Юрконсалтинг».

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи та надані адвокатом послуги, а тому суд дійшов висновку що заява позивача про стягнення судових витрат пов'язаних з правничою допомогою, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2018 року № - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.08.2018 року № , прийняте Головним управлінням ДФС у Донецькій області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Повний текст рішення складно та підписано 07 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Грищенко Є.І.