Справа № 158/2655/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3529/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,
з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):
від позивача не з`явився;
від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Самолюка Василя Васильовича, діючого від імені та в інтересах громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , на рішення Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 30.10.2018р. в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України до громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою забезпечення передачі іноземця відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію (суддя суду І інстанції: Костюкевич О.К., час та місце ухвалення, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 12 год. 50 хв. 30.10.2018р., м.Ківерці Волинської обл., 30.10.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.10.2018р. позивач Військова частина НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив продовжити строк затримання на шість місяців відповідача громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, а саме: до 01.05.2019р. (а.с.1-4).

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 30.10.2018р. заявлений позов задоволено; продовжено строк затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 01.05.2019р.; постанову суду допущено до негайного виконання (а.с.33-36).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Самолюк В.В., діючий від імені та в інтересах громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та винести нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.38-41).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскільки відповідач був затриманий під час спроби незаконного перетину державного кордону з країнами Європейського Союзу, а не з України з території запитуваної договірної держави (Соціалістичної Республіки В`єтнам), його реадмісія повинна відбуватися виключно за стандартною процедурою. Такий вид процедури реадмісії здійснюється територіальними органами та територіальними підрозділами Державної міграційної служби /ДМС/ України на підставі результатів: виявлення (затримання) компетентними або іншими органами державної влади України іноземців або осіб без громадянства, які підлягають реадмісії за стандартно процедурою.
За таких обставин позивач не має повноважень щодо реадмісії осіб за стандартною процедурою, в тому числі не може звертатися із запитами про реадмісію.
Також у разі затримання позивача для забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, тому останній фактично є ідентифікований як громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам.
Отже, компетентними органами не були вжиті протягом шести місяців дії, визначені Угодою між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав та Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію; із змісту позову не убачається спрямованість позивача на вчинення конкретних дій щодо реадмісії, через що подальше затримання відповідача порушує його права.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи в групі осіб, вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку в районі прикордонного знаку №№ 87-92 на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », внаслідок чого був затриманий 01.05.2018р. представниками прикордонної поліції Словацької Республіки.
У цей же день 01.05.2018р. відповідач був переданий в пункті пропуску «Малий Березний» Чопського прикордонного загону на територію України на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб».
04.05.2018р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської обл. прийнято рішення про затримання відповідача та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.5-6).
У подальшому 16.05.2018р. відповідач був поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, в с.Журавичі Ківерцівського району Волинської обл.
Оскільки проведення заходів реадмісії передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, процес передачі особи від одного компетентного органу до іншого, такі заходи неможливо провести без обмеження волі особи, щодо якої вони застосовуються, позивач неодноразово скеровував листи до компетентних органів, однак необхідна інформація не надходила, що об`єктивно унеможливлює підготовку документів позивачем для забезпечення подальшої передачі відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.
01.11.2018р. закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, у зв`язку з чим прикордонний загін звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, на даний час від Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам в Україні не одержано інформації громадянської належності або країни походження громадянина Фам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та необхідних для ідентифікації його особи, відповідач не співпрацює з позивачем для забезпечення його ідентифікації, через що з метою надання можливості забезпечити реадмісію відповідача слід продовжити строк затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на фактичних обставинах справи та відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.
Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.
Законом України від 03.09.2008р. «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25.09.2007р.
Процедура реадмісії громадян В`єтнаму визначена нормами ст.4 цієї Угоди.

Таким чином, відповідач підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а за процедурою реадмісії, яка визначена ст.29 вищевказаного Закону та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав».
Окрім зазначеного, наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015р. затверджено Інструкцію про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб.
За приписами п.1 розділу IX вказаної Інструкції у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.
Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, яка підлягає обов`язковому застосовуванню у розглядуваному випадку.
Також факт неукладення Виконавчого протоколу до Угоди між КМ України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не може вважатися перешкодою для виконання такого міжнародного договору.

Стосовно наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч.4).
Згідно із приписами ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців (п.11).
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (п.12).
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи (п.13).

Із змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення реадмісії особи.
При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію.

Згідно матеріалів справи позивачем скеровані наступні звернення стосовно відповідача:
лист № 81/738 від 08.06.2018р. до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо передачі інформації до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам з метою ідентифікації затриманих осіб (а.с.8-9);
лист № 81/739 від 08.06.2018р. до Надзвичайного та повноважного посла В`єтнаму в Україні щодо встановлення осіб, затриманих без документів (а.с.10-11);
лист № 81/1006 від 20.07.2018р. до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України щодо скерування до Посольства Соціалістичної Республіки В`єтнам запиту стосовно здійснення реадмісії відповідача (а.с.13-14).
Відповіді на вказані листи позивач не отримав.

Таким чином, позивачем доведено, що на момент закінчення шестимісячного строку затримання є неможливою ідентифікація відповідача, що також унеможливлює забезпечення процедури його реадмісії.
При цьому, позивачем висвітлено, які дії та заходи вживалися ним для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про реадмісію, однак такі бажаних результатів не дали.
За наявності таких умов є неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити реадмісію особи у шестимісячний строк, через що строк затримання підлягає продовженню.

Щодо доводів представника відповідача про те, що стандартна процедура реадмісії виконається територіальними органами та територіальними підрозділами ДМС України; позивач міг звернутися щодо реадмісії виключно через органи ДМС; у разі відмови таких органів у проведення реадмісії продовження строку затримання втрачає сенс, колегія суддів враховує норми процесуального закону, якими врегульовано порядок звернення до суду із розглядуваним позовом.
Так, згідно п.12 ст.289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов.
Оскільки позов про затримання відповідача був поданий Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, тому останній вправі звертатися до суду із розглядуваним позовом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального права, оскільки позивачем застосована до відповідача процедура реадмісії, а також доведена необхідність продовження строку затримання відповідача, через що є наявними правові підстави для продовження строку затримання громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, строком на 6 (шість) місяців, а саме до 01.05.2019р.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта (його представника), які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 289, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Самолюка Василя Васильовича, діючого від імені та в інтересах громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , на рішення Ківерцівського районного суду Волинської обл. від 30.10.2018р. в адміністративній справі № 158/2655/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга

Дата складення повного судового рішення: 17.12.2018р.