Справа № 1440/2397/18
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р. № 1440/2397/18
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:скасування вимоги від 07.05.2018 № Ф411-25,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про скасування вимоги № Ф 411-25 від 07.05.2018 у зв'язку з її незаконністю та протиправністю.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Головне управління ДФС у Миколаївській області не має права визначати суми податкових і грошових зобов'язань та застосовувати штрафні санкції.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки у позивача є борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому вимогу прийнято правомірно.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач перебуває на обліку в Южноукраїнській ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області на спрощеній системі оподаткування з 10.02.2012 року (ІІ група).

07.05.2018 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області прийнято вимогу № Ф 411-25 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 13445,89 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.7 Закону України № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону України № 2464 передбачено, що платником єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з ч. 5 ст. 8 вищезазначеного Закону, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 3 ст.7 Закону України № 2464 встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України № 2464, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює п'ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб,

встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Законом України " Про державний бюджет України" на 2013 та 2014 роки встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який складає з січня 2013 року - 1147, грудень 2013 року - 1218 грн., в 2014 році -1218 грн., в 2015 році - 1218 грн., з вересня 2015 року - 1378 грн., з 1 січня 2016 року - 1378 грн., з 1 травня 2016 року - 1450 грн., з 1 грудня 2016 - 1550 грн., з 1 січня 2017 року - 1600 грн., з 1 травня 2017 року - 1684 грн., з 1 грудня 2017 - 1762 грн.

Законом України від 04.07.2013 року № 406-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" внесено зміни до Закону № 2464.

Так, відповідно до ст. 12 Закону № 2464, завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску; здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску; встановлює форми, строки і порядок прийняття та обробки звітності, зокрема в електронній формі, від платників щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На виконання положень Закону № 406-VІІ Управлінням Пенсійного фонду станом на 01.10.2013 року передано справу страхувальника ОСОБА_1, в якій переплата зі сплати єдиного внеску становила 4010,30 грн.

Також Законом України від 21.12.2016 року № 1797-406-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" внесено зміни до податкового законодавства, зокрема в ст. 191, 193, 41 ПК України, якими закріплено за районними податковими інспекціями виключно сервісні функції. Функції контрольно-перевірочної роботи, погашення податкового боргу, розгляду справ про адміністративні правопорушення тощо покладено на органи Державної фіскальної служби обласного рівня.

Вказане спростовує твердження позивача про відсутність у відповідача повноважень щодо прийняття вимоги.

Посилання позивача про неналежну реєстрацію відповідача - Головного управління ДФС у Миколаївській області (як органу державної влади) як на підставу скасування вимоги судом до уваги не береться, оскільки предметом доказування в даній справі є правомірність вимоги від № Ф 411-25 від 07.05.2018, питання правомірності реєстрації відповідача - Головного управління ДФС у Миколаївській області - як органу державної влади не є предметом розгляду даної справи.

Позивач всупереч ч.1 ст.77 КАС України, не надав суду доказів на спростування правомірності прийняття вимоги від 07.05.2018 року № 411-25 на суму 13445,89 грн., та не надав доказів сплати ЄСВ, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України.

Ухвалою суду від 22.10.2018 позивачу відстрочено сплату судового збору до прийняття рішення у справі, тому несплачений судовий збір належить стягнути з позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний номер 39394277) відмовити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 704,80грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко