Справа № 805/2461/16-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

Київ

справа №805/2461/16-а

адміністративне провадження №К/9901/26115/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАВТОСЕРВІІС» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАВТОСЕРВІІС» про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках,

У С Т А Н О В И В:

Маріупольська ОДПІ Головного управління ДФС у серпні 2016 року подала до суду позов, в якому просила стягнути з ТОВ «МАРАВТОСЕРВІІС» з розрахункових рахунках у банках податковий борг в сумі 266 064,79 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не сплатив самостійно узгоджені грошові зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку комунальної власності у встановлений законом строк, у зв'язку з чим в нього утворився податковий борг, що підлягає стягненню з рахунків відповідача в банку. Контролюючий орган направив відповідачеві податкову вимогу про сплату податкового боргу.

Донецький окружний адміністративний суд постановою від 06.09.2016 в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зареєстрований і здійснює свою господарську діяльність у населеному пункті - м. Маріуполь, на території якого здійснювалася антитерористична операція, де також розташована земельна ділянка комунальної власності, що перебуває в оренді позивача. Тому, у відповідності до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII відповідач є суб'єктом господарювання, який звільнений від сплати за користування земельною ділянкою комунальної власності.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 16.11.2016 скасував постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06.09.2016 та задовольнив позов повністю. Стягнув з розрахункових рахунків відповідача у банках кошти з податкового боргу в сумі 266 064,00 грн.

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач узгодив податкове зобов'язання з орендної плати за землю комунальної власності, тому мав обов'язок сплатити його у встановлений законом строк. Несплачене відповідачем у встановлений законом строк податкове зобов'язання є податковим боргом, тому має бути стягнений з розрахункових рахунків відповідача в банках. Позивач має пільгу зі сплати орендної плати на землю як платник, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, проте він не скористався нею, оскільки задекларував податкові зобов'язання в податкових деклараціях за звітні податкові періоди: 2014, 2015, 2016 роки.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРАВТОСЕРВІІС» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Вимоги касаційної скарги скаржник обґрунтовує порушенням судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що він зареєстрований і здійснює свою господарську діяльність у населеному пункті - м. Маріуполь, на території якого здійснювалася антитерористична операція, де також розташована земельна ділянка комунальної власності, що перебуває в його оренді. Тому, у відповідності до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII відповідач є суб'єктом господарювання, який звільнений від сплати за користування земельною ділянкою комунальної власності. При цьому Сертифікат Торгово-промислової палати України, передбачений у статті 10 цього Закону, є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) інших зобов'язань, зокрема договірних, та не впливає на запроваджене цим Законом звільнення від сплати земельного податку.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 09.12.2016 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Бившевої Л.І. ухвалою від 18.11.2018 прийняв до провадження касаційну скаргу та призначив справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 20.11.2018.

Верховний Суд, переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справи, зважає на таке.

Суди попередніх інстанцій встановили, що за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати за землю комунальної власності в сумі 266 064,79 грн, який виник через несплату у встановлений законом строк самостійно узгодженого грошового зобов'язання з орендної плати за землю комунальної власності в податкових деклараціях за 2014, 2015 та 2016 роки.

Орендована відповідачем земельна ділянка має комунальну форму власності, розташована у м. Маріуполі - на території, на якій, згідно з розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р та від 02.12.2015 № 1275-р здійснювалася антитерористична операція, та використовувалась відповідачем в господарській діяльності.

У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов'язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Платники плати за землю самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями (пункт 286.2 статті 286 Податкового кодексу України).

Податкове зобов'язання щодо плати за землю визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (пункт 287.3 статті 287 Податкового кодексу України).

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Верховна Рада України 02.09.2014 прийняла Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року, в якому визначені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 6 зазначеного Закону (у редакції, чинній до 8 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

З 08.06.2016 стаття 6 зазначеного Закону викладена в новій редакції: «звільняються суб'єкти господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону».

У відповідності до частини четвертої статті 4 зазначеного Закону перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

На виконання абзацу 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р) та від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» були затверджені Переліки населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких внесено м. Маріуполь.

Верховний Суд зазначає, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є спеціальним законом у спірних правовідносинах і згідно з частиною третьою статті 11 цього Закону закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Відтак, положення цього Закону підлягають застосуванню до спірних правовідносин, незалежно від того, що Податковий кодекс України відповідних положень не містить.

Таким чином, здійснення господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції є підставою для звільнення суб'єкта господарювання від орендної плати за користування земельної ділянки комунальної власності.

Окрім того слід відзначити, що стаття 6 зазначеного Закону не вимагає додаткового отримання сертифіката про засвідчення настання форс-мажорних обставин. Сертифікат Торгово-промислової палати України є доказом, що підтверджує причини та настання обставин, які не залежали від учасника подій. Проте у цій справі зазначені обставини не підлягають підтвердженню таким сертифікатом.

Відтак, достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Отже, відсутність обов'язку сплати податкового зобов'язання виключає утворення податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, в результаті чого помилково скасував постанову суду першої інстанції, яка відповідає закону. Касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції скасуванню із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРАВТОСЕРВІІС» задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 скасувати та залишити в силі постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06.09.2016.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду