Справа № 815/3092/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/3092/18

Категорія: 10.4 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Стас Л.В..

суддів: Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Успенівське» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 217 році, та пені за порушення термінів сплати санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Успенівське», в якому просив стягнути з відповідача 52 721,66 грн. заборгованості, зокрема, 50 772,22 грн. адміністративно-господарських санкцій за не виконання нормативу по створенню робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2017 рік та 1 949,44 грн. пені за порушення термінів самостійної сплати адміністративно-господарських санкцій

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2017 році відповідач не працевлаштував осіб з інвалідністю відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у зв'язку з чим до нього застосована адміністративно-господарська санкція, та в результаті її несвоєчасної сплати нарахована пеня.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Успенівське» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 52 721,66 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, передбачає вжиття роботодавцем заходів з працевлаштування осіб з інвалідністю в рахунок нормативу на засадах самостійності, тобто без сторонньої допомоги. За таких обставин апелянт вважає, що інформування відповідачем органів працевлаштування про наявність вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2017 року шляхом подання звітів форми №3-ПН, не є самостійним пошуком та підбором осіб з інвалідністю, тобто відповідач не виконував вимоги закону. При цьому апелянт звертає увагу суду на те, що в період з березня по грудень 2017 року не інформував центр зайнятості про наявність вакантних місць на яких можуть бути працевлаштовані особи з інвалідністю.

Також апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відсутність вини відповідача в порушені нормативу, оскільки позивач не довів вжиття ним усіх залежних від нього заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, та не звертався до територіального органу центру зайнятості із звітністю форми №3-ПН про попит на робочу силу (вакансії).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Успенівське» письмового відзиву на апеляційну скаргу не надало.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, поданого ТОВ "Успенівське" 01.02.2018р. до Одеського обласного відділення ФСЗІ, Товариством самостійно визначено середньооблікову кількість штатних працівників облікового складу у кількості 81 чоловік.

Також, у вказаному Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" ТОВ "Успенівське" самостійно визначено - 3 особи.

Також судом першої інстанції встановлено, що 22.03.2018 року Одеським обласним відділенням ФСЗІ на адресу ТОВ "Успенівське" направлено Розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2017 звітний рік №03-1/451, за підписом начальника відділення Тукан А.Б. Вказаним розрахунком повідомлено, що норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості 1 робочого місця: норматив - 3; середньооблікова кількість штатних працівників за звітній рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2; кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю, визначається різницею між нормативом і середньообліковою кількістю штатних працівників за звітний рік, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (кількість робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інваліднісю і не зайнятих особами з інвалідністю - 1; середньорічна заробітна плата штатного працівника розраховується за формулою фонду оплати праці штатних працівників помноженою на 1000 та розділену на середньооблікову чисельність штатних працівників (середньорічна заробітна плата - 4112,55 х 1000 : 81 = 50772,22грн.); сума адміністративно-господарських санкцій визначається як добуток середньорічної заробітної плати на кількість робочих місць, не зайнятих особами з інвалідністю, а якщо працює від 8 до 15 осіб - у розмірі половини середньорічної заробітної плати (сума адміністративно-господарських санкцій - 50772,22грн. х 1 = 50772,22грн.).

Не сплата Товариством у доборовільному порядку заборгованості, визначеної Одеським обласним відділенням ФСЗІ у Розрахунку адміністративно-господарських санкцій за 2017 звітний рік, послугувала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вжито всі заходи для працевлаштування штатних працівників, яким встановлено інвалідність, а тому відсутні підстави для стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (тут і далі в редакції чинній у 2017 році) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом частин 2 та 3 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів; самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Частинам 9 та 10 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Таким чином, виходячи з наведених вимог закону, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Колегія суддів зауважує, що зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах цього суду від 31.10.2018 року у справі № 812/1136/18 (ЄДРСР № 77537704) від 11.09.2018 року у справі № 812/1127/18 (ЄДРСР № 76380739), від 21.08.2018 року у справі № 804/6950/15 (ЄДРСР № 760035440), та з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, в постановах цього суду від 02 квітня 2013 року у справі №21-95а13, від 16 квітня 2013 року у справі №21-81а13.

Відповідно до листа Саратської районної філії Одеського обласного центру зайнятості № 1441/02-09 від 07.05.2018 року, направленого на адресу апелянта, у 2017 році особи з інвалідністю на обліку не знаходились.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина 2 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Таким чином, при розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив, що протягом 2017 року відповідач подавав до центру зайнятості Звіт форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», в яких зазначав, про наявність 2 вакансії, які можуть бути зайняті особами з інвалідністю, на підприємстві створено 3 робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю на яких були працевлаштовані інваліди, що підтверджено матеріалами справи. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач створив робочі місця для працевлаштування інвалідів, подав звітність, тобто вчинив дії, спрямовані на працевлаштування особи з інвалідністю, в той час як апелянт ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач відмовляв у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (інваліду), яка до нього звернулася, або що центром зайнятості направлялися відповідні особи-інваліди, але не були працевлаштовані з вини відповідача.

Відповідно до частин першої та другої статті 218 Господарського кодексу Україні, підставою настання господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «Успенівське» було вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів у необхідній кількості, та, відповідно, проінформовано центр зайнятості про наявні вакансії, а тому воно не може бути притягнуте до відповідальності.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення підприємством вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (закон в редакції чинній з 20.01.2018 року), що виразилося у несвоєчасній сплаті адміністративно-господарських санкцій, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об'єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року у справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Успенівське» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 217 році, та пені за порушення термінів сплати санкцій, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 13.12.2018 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.