Справа № 459/2182/17
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №459/2182/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря Сидорак М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 (адреса:80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Бандери, 14/91) до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса: 79000, м.Львів, вул. Руданського, 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головний спеціаліст відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_4 (адреса: 79000, м.Львів, вул. Руданського, 3) про визнання недійсною та скасування рішення ГУ ДМС у Львівській області про примусове видворення за межі України,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головний спеціаліст відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_4 про визнання недійсною та скасування рішення ГУ ДМС у Львівській області про примусове видворення за межі України.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що рішенням ГУ ДМС України у Львівській області від 26.07.2017 р. вирішено примусово повернути за межі України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязано його покинути територію України у термін до 05.08.2017 р. Підставою прийняття такого рішення стало те, що на момент перевірки посідки на тимчасове проживання серії №ТР125500 виданої ГУ ДМСУ у Львівській області, термін її дії закінчився 17.05.2017 р. і з цього часу ОСОБА_3 межі України не покидав. З таким рішення позивач не погоджується, вважає його безпідставним та незаконним.

Крім цього, позивач зазначає, що на території України проживає з початку 2009 р. , а 24.09.2009 р. він уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_6 Від спільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також у позивача на утриманні перебуває син його дружини від першого шлюбу ОСОБА_8

Позивачу було відомо, що він мав звернутися про поновлення тимчасової посвідки в ГУ ДМС України у Львівській області. Проте, у встановлений час, він не мав можливості цього зробити особисто, оскільки знаходився на роботі в м.Києві, тому ОСОБА_3 було завчасно укладено домовленість із його представником, про подачу від його імені необхідні документи для поновлення тимчасової посвідки. Проте, документів він так і не подав.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області (суддя Рудаков Д.І.) від 22.08.2017 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду. /а.с.10/.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області (суддя Рудаков Д.І.) від 27.10.2017 р. адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головний спеціаліст відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_4 про визнання недійсною та скасування рішення ГУ ДМС у Львівській області про примусове видворення за межі України передано на розгляд до Галицького районного суду м.Львова. /а.с.34/.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 р. відкрито апеляційне провадження. /а.с.49/

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2017 р. справу призначено до апеляційного розгляду. /а.с.51/

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 27.10.2017 р. без змін. /а.с.60, 61-62/.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 17.01.2018 р. адміністративна справа була розподілена на суддю Радченка В.Є. /а.с.74/.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Ухвалою судового засідання занесеної в журнал судового засідання від 17.04.2018 р. /а.с.164-165/ відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2018 р. ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 27.10.2017 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 р. залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. /а.с.204-208/.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву /а.с.118-119/. Просив суд відмовити у задоволення позову, оскільки такий є безпідставний і необгрунтований.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи на підтвердження та спростування позовних вимог, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином ОСОБА_9 Федерації, що підтверджується копією його паспорту. /а.с.133/. З 17.06.2016 р. відділом Червоноградської міської ради ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. /а.с.134/.

26 липня 2017 року ГУ ДМС України у Львівській області, відповідно до вимог ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", було прийнято рішення про примусове повернення за межі України громадянина ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.3/.

Як вбачається зі змісту вказаного рішення, головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_4, під час проведення перевірки паспортного документа позивача серії 64 №7152729, виданого 20.11.2012, терміном дії до 20.11.2017, встановлено, що ОСОБА_3 був документований посвідкою на тимчасове проживання серії ТР №125500, виданої ГУ ДМС України у Львівській області, термін дії якої закінчився 17.05.2017 року.

Головним спеціалістом ОСОБА_4 встановлено, що позивач перевищив дозволений строк перебування на території України з моменту закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання - 17.05.2017 та своєчасно не виїхав у встановлений термін за межі України, що є порушенням вимог п. 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 № 251.

Вказаним рішенням Головного управління позивача примусово повернуто за межі України та зобов'язано його покинути територію України у строк до 05 серпня 2017 року. /а.с.130/. Однак, у вказаний термін ОСОБА_3 територію України не покинув.

За допущене порушення міграційного законодавства, на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЛВ 073061 від 26.07.2018 р. та поставною серії ПН МЛВ 073062 від 26.07.2017 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн./а.с.131, 132/

Частиною 3 ст.3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI, визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

За нормами ч.1 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в'їзду з держав з безвізовим порядком в'їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до вимог п. 10 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ, посвідка на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки. Після закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання іноземець та особа без громадянства зобовязані в семиденний строк зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. При цьому посвідка на тимчасове проживання передається приймаючій стороні, яка зобовязана подати її територіальному органові або підрозділові ДМС за місцем проживання іноземця та особи без громадянства протягом десяти днів з моменту зняття з реєстрації.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що "Позивачу було відомо, що він мав звернутися про поновлення тимчасової посвідки в ГУ ДМС України у Львівській області, проте у встановлений час він не мав можливості цього зробити особисто, оскільки знаходився на роботі в м. Київ, тому ОСОБА_3 було завчасно укладено домовленість із його представником, про подачу від його імені необхідних документів для поновлення тимчасової посвідки. Проте, документів він так і не подав, а як наслідок його притягли до відповідальності."

Таким чином, позивач особисто підтверджує факт не вчинення ним будь яких дій щодо продовження терміну дії своєї посвідки на тимчасове проживання, чим порушив норми міграційного законодавства. Крім цього, таке покликання судом до уваги не приймається, оскільки не підтверджено жодним доказом.

Позивач стверджує, що 24.09.2009 р. ним було укладено шлюб із громадянкою України ОСОБА_6, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, серії 1-СГ №127641 /а.с.4/. Від спільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серія І-СГ №391988 /а.с.6/. Проте, позивач не скористався наданим Законом України "Про імміграцію" правом на оформлення дозволу на імміграцію в Україну та оформлення посвідки на постійне проживання з метою возз'єднання сім'ї з особами, які є громадянами України.

Твердження позивача про те, що його повернення до ОСОБА_5 може загрожувати його життю, судом до уваги не приймається, оскільки таке є безпідставними та жодним чином необгрунтованими.

Відповідно до п.1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360 (далі - Положення) Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Згідно з п. 2 Положення Державна міграційна служба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ОСОБА_2 України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача, не підлягають задоволенню, оскільки позивач перевищив дозволений строк перебування на території України з моменту закінчення терміну дії посвідки на тимчасове проживання. Документів на продовження терміну дії посвідки на тимчасове проживання не подав. Позивач своїм правом на оформлення посвідки на постійне проживання з метою воззєднання сімї з особою, які є громадянами України не скористався. Відтак, суд приходить до переконання, що рішення відповідача, як суб'єкта владних повноважень є законним, вчиненими у відповідності до вимог ч.2 ст. 19 Конституції України, ч.3 ст. 2 КАС України.

Керуючись Конституцією України, ст. ст.2, 243, 288 КАС України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України та Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою КМУ від 28 березня 2012 р. № 251, Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360, суд, -

ухвалив:

відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 (адреса:80100, Львівська обл., м. Червоноград, вул. Бандери, 14/91) до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (адреса: 79000, м.Львів, вул. Руданського, 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головний спеціаліст відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України у Львівській області ОСОБА_4 (адреса: 79000, м.Львів, вул. Руданського, 3) про визнання недійсною та скасування рішення ГУ ДМС у Львівській області про примусове видворення за межі України

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 13.12.2018 р.

Суддя: Радченко В.Є.