Справа № 2540/2829/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2829/18 Головуючий у І інстанції - Падій В.В.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області Юшина Ігоря Володимировича на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Першого заступника прокурора Чернігівської області до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Перший заступник прокурора Чернігівської області звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, в якому просив визнати протиправною бездіяльності Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області щодо незабезпечення організації проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе»та закріплення їх в натурі (на місцевості); зобов'язати Деснянську селищну раду Козелецького району Чернігівської області відповідності до вимог чинного законодавства України, забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе»та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Обґрунтовуючи вимоги, Позивачем зазначено, що бездіяльність Відповідача щодо незабезпечення організації проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе» та закріплення їх в натурі (на місцевості) є протиправною, оскільки існує ймовірність використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та унеможливлює її належне використання і зберігання.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що укладене та підписане 22.03.2001 року охоронне зобов'язання є чинним та земельна ділянка гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе» розташована на території Короп'ївської сільської ради (Деснянська ОТГ) Козелецького району, а тому Відповідач є користувачем згаданої земельної ділянки та має забезпечувати режим охорони й збереження даної пам'ятки природи. Тобто, Відповідач зобов'язаний забезпечити організацію проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що в рішенням Чернігівської обласної ради від 14.03.1980 року № 69 «Про віднесення болотних масивів до категорії заказників і пам'яток природи республіканського значення» віднесено до категорії пам'яток природи республіканського значення «Озеро «Святе», площею 70 га біля села Короп'є.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 30.03.1981 року № 165 на території с. Короп'є Козелецького району Чернігівської області створена гідрологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе», площею 70 га.

У подальшому, Державним управлінням екології та природних ресурсів у Чернігівській області з метою забезпечення режиму, охорони та збереження гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе», площею 70 га, передано під охорону Короп'євській сільській раді Козелецького району, з метою збереження та охорони, про що складено охоронні зобов'язання за № 7/2-578 від 22.03.2001 року. (а.с.19-21).

Згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 01.02.2018 року землевпорядна документація на вказаний об'єкт природно-заповідного фонду, загальною площею 70 га, не виготовлялась та не затверджувалась (а.с.22).

Згідно інформації відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.09.2018 року № 4051/166-18 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 31.08.2018 року № 10-25-0.332-5193/2-18 земельна ділянка, на якій розташована гідрологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе», площею 70 га знаходиться на території Короп'ївської сільської ради (нині Деснянська ОТГ) Козелецького району Чернігівської області, за межами населеного пункту та обліковується як «землі запасу», природо-охоронного призначення, форма власності - державна (а.с.51).

Відповідно до рішення тридцять восьмої сесії шостого скликання Короп'ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 31.08.2015 року «Про добровільне об'єднання громад» вирішено об'єднатися з територіальними громадами, зокрема, села Короп'є - Короп'ївської сільської ради у в Деснянську територіальну громаду, з центром у селищі Десна.

Рішенням позачергової сорок другої сесії шостого скликання Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 01.09.2015 року «Про добровільне об'єднання громад» вирішено об'єднатися з територіальними громадами, зокрема, села Короп'є - Короп'ївської сільської ради у в Деснянську територіальну громаду, з центром у селищі Десна.

З метою відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні режиму охорони та використання об'єкта природно-заповідного фонду, Позивачем подано даний адміністративний позов.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції погодився з доводами Відповідача щодо відсутності у нього обов'язку стосовно забезпечення організації проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе» та закріплення їх в натурі (на місцевості), оскільки вказана пам'ятка природи загальнодержавного значення, а не місцевого, знаходиться на земельній ділянці державної форми власності. Також, з моменту укладення Короп'євською сільською радою охоронних зобов'язань за № 7/2-578 від 22.03.2001 року змінилися норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об'єктів регулюються Законом України від 16.06.1992 року № 2456-XII "Про природно-заповідний фонд України" (далі - Закон № 2456-XII) .

Статтями 1 та 2 Закону № 2456-XII встановлено, що завданням законодавства України про природно-заповідний фонд України є регулювання суспільних відносин щодо організації, охорони і використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду, відтворення їх природних комплексів, управління у цій галузі. Відносини в галузі охорони і використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Законом та іншими актами законодавства України.

Статтею 3 Закону № 2456-XII передбачено, що до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, пам'ятки природи, які можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

Відповідно до статті 4 Закону № 2456-XII у разі зміни форм власності на землю, на якій знаходяться заказники, пам'ятки природи, заповідні урочища, парки-пам'ятки садово-паркового мистецтва, землевласники зобов'язані забезпечувати режим їх охорони і збереження з відповідною перереєстрацією охоронного зобов'язання.

За приписами статті 5 Закону № 2456-XII завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об'єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються, зокрема, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, - щодо територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до статті 7 Закону № 2456-XII та статті 43 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об'єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об'єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

Межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з статтею 27 Закону № 2456-XII пам'ятками природи оголошуються окремі унікальні природні утворення, що мають особливе природоохоронне, наукове, естетичне, пізнавальне і культурне значення, з метою збереження їх у природному стані. Оголошення пам'яток природи провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів у їх власників або користувачів.

Відповідно до статті 28 Закону № 2456-XII власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об'єктів, оголошених пам'ятками природи, беруть на себе зобов'язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Положеннями статті 45 Земельного кодексу України землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Згідно з статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій.

Відповідно до статті 46 Закону № 2456-XII встановлено, що витрати, пов'язані із забезпеченням режиму охорони заказників, пам'яток природи, заповідних урочищ та парків-пам'яток садово-паркового мистецтва, здійснюються за рахунок підприємств, установ, організацій, інших землевласників та землекористувачів, на території яких вони знаходяться.

У разі необхідності проведення спеціальних заходів, спрямованих на запобігання знищенню чи пошкодженню природних комплексів територій та об'єктів природно-заповідного фонду зазначених категорій, можуть виділятися кошти: державного бюджету - для територій та об'єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

При цьому, правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначає Закон України від 22.05.2003 року № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон № 858-IV).

Так, статтею 1 Закону № 858-IV визначено, що межування земель - це комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж адміністративно-територіальних одиниць, меж земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка; проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

За приписами частини 2 статті 25 Закону № 858-IV видами документації із землеустрою є, зокрема, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів.

Положеннями статті 26 Закону № 858-IV визначено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно з статтею 47 Закону № 858-IV проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій. Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об'єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Щодо посилання Позивача на охоронні зобов'язання за № 7/2-578 від 22.03.2001 року та те, що Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області, у відповідності з охоронним зобов'язанням несе відповідальність за його збереження і дотримання екологічних вимог при використанні природних ресурсів та на останню покладається обов'язок щодо забезпечення організації проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе» та закріплення їх в натурі (на місцевості), колегія суддів зазначає таке.

Так, відповідно до пунктів 1, 3, 4, 6, 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-УІ (редакція від 16.06.2013 року), який набрав чинності з 1 січня 2013 року, з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов'язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно зі статтею 70 Земельного кодексу України суб'єктами прававласності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини 2 статті 83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно довідки інформації відділу у Козелецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.09.2018 року № 4051/166-18 та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 31.08.2018 року № 10-25-0.332-5193/2- 18 земельна ділянка, на якій розташована гідрологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе», площею 70 га знаходиться на території Королівської сільської ради (нині Деснянська ОТГ) Козелецького району Чернігівської області, за межами населеного пункту та обліковується як «землі запасу», природоохоронного призначення, форма власності державна.

Таким чином, земельна ділянка, на якій розташована гідрологічна пам'ятка природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе», не належить до земель комунальної власності.

Крім того, колегія суддів не погоджується з доводами Позивача, що Деснянська селищна рада Козелецького району Чернігівської області несе відповідальність за належний стан і дотримання встановленого заповідного режиму території, оскільки Позивачем не доведено, що саме на Деснянську селищну раду Козелецького району Чернігівської області покладено обов'язок щодо встановлення меж території гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе».

Також, у матеріалах справи відсутні будь-які зобов'язання Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про встановлення меж території гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе».

Відповідно до охоронних зобов'язань за № 7/2-578 від 22.03.2001 року Держуправління екології та природних ресурсів в Чернігівській області передає під охорону землекористувача заповідний об'єкт гідрологічну пам'ятку природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе», площа 70 га, охоронна зона - 720 га, з метою охорони та збереження в природному стані озеро, яке має значення як стабілізатор гідрологічного режиму прилеглих територій, який розташований в Козелецькому р-н, с. Короп`є. Землекористувач (землевласник) Короп`ївська сільська рада бере під охорону вищеназваний заповідник об'єкт і зобов'язується зберегти його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів згідно з ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також провести відмежування заповідного об'єкту в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали згідно з ст. 46 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

Згідно з листом від 14.05.2018 року № 8-03/464-18 Департамент екомережі та природно-заповідного фонду Мінприроди надав до Прокуратури Чернігівської області копії наявної інформації щодо гідрологічної пам'ятки природо загальнодержавного значення «Озеро «Святе», розташоване на території Короп`ївської сільської ради Козелецького району. При цьому, Департамент екомережі та природно-заповідного фонду Мінприроди зазначив, що відповідно до статті 26 Закону України «Про землеустрій» замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Ради міністрів Автономної Ремспубліки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. Отже вжиття заходів щодо встановлення меж територій гідрологічної пам'ятки природи загального державного значення «Озеро «Святе» є правом, а не обов'язком землевласника і землекористувача.

Також, Департамент екомережі та природно-заповідного фонду Мінприроди листом від 31.08.2018 року № 8-03/763-18 повідомив Прокуратуру Чернігівської області про те, що відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі території та об'єкти природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. Спеціальними нормативно-правовими актами у сфері земельних відносин, якими унормовано процедуру встановлення меж земельних ділянок Земельний кодекс України та Закон України «Про землеустрій».

16 лютого 2010 року набрав чинності Закон № 1826-V, яким, зокрема, статтю 7 Закону України від 16 червня 1992 року № 2456-ХІІ «Про природно-заповідний фонд України»- (далі - Закон № 2456-ХІІ) після частини третьої доповнено новою частиною такого змісту: «Межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об'єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об'єктів природно-заповідного фонду».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у Відповідача відсутній обов'язок стосовно забезпечення організації проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам'ятки природи загальнодержавного значення «Озеро «Святе» та закріплення їх в натурі (на місцевості), а тому в задоволенні позову Першого заступника прокурора Чернігівської області до Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії необхідно відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Чернігівської області Юшина Ігоря Володимировича залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст складено 17.12.2018 року.