Справа № 528/940/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : Татіщева Я.В.

13 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 528/940/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Костильової Наталії Юріївни на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області (м. Гребінка) від 05.11.2018 (повний текст рішення о 15:53, 05.11.2018) по справі № 528/940/18

за позовом ОСОБА_2

до Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрал поліції Костильової Наталії Юріївни

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №1 Батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Костильової Наталії Юріївни (далі по тексту - поліцейський БУПП в Полтавській області Костильова Н.Ю., відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії поліцейського та скасувати постанову серії НК № 431246 від 15.09.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_2

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 по справі № 528/940/18 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дії поліцейського роти № 1 БУПП в Полтавській області ДПП капрала поліції Костильової Наталії Юріївни протиправними.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 431246 від 14.09.2018 року, винесену капралом поліції поліцейської роти №1 БУПП в Полтавській області Костильовою Н.В. відносно ОСОБА_2 за ч. 3 та ч.6 ст. 121 КУпАП - скасовано.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 по справі № 528/940/18 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що позивач керував автомобілем, в якому номерний знак був неосвітлений, та який не пройшов обов'язкового технічного контролю, чим порушено вимоги п.2.9, пп. «б» п.31.3 Правил дорожнього руху України. Вважає, що наданий відеозапис з нагрудної камери поліцейського є належним доказом вчинення позивачем порушення п.2.9 Правил дорожнього руху України. Вказує, що відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивача та додатково наданого до матеріалів справи витягу з бази даних МВС України тип транспортного засобу позивача - вантажний, вантажопідйомністю до 3,5 т., який перебуває в експлуатації більше 2 років, тому згідно зі ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» даний транспортний засіб підлягає обов'язковому технічному контролю. Однак, вказані вище докази не були враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, вказує, що відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Національної поліції. При цьому юридичні наслідки для позивача створює лише винесена поліцейським постанова, а не його дії. У зв'язку з чим вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій поліцейського.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач 07.12.2018 повідомлений телефонограмою про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду на 13.12.2018 о 10:45 год.

Відповідачу 07.12.2018 електронною поштою направлені ухвала про відкриття провадження у справі та судова повістка на 13.12.2018 на 10:45 год.

Стан справи та дата призначення її до розгляду доступні для ознайомлення на веб-порталі судової влади.

Копії ухвали про відкриття провадження, судова повістка та копія апеляційної скарги направлені сторонам засобами поштового зв'язку.

Згідно зі ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, сторони у справі є належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, а справа підлягає розгляду за відсутності сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2018 капралом поліції поліцейської роти №1 БУПП в Полтавській області Костильовою Н.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 431246 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 340 грн. за ч. ч.3, 6 ст. 121 КУпАП.

Як зазначено у постанові, 15 вересня 2018 року ОСОБА_2 по автодорозі «Київ - Харків», в напрямку м. Гребінка, керував автомобілем марки PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_1, з причепом легковим-В, номерний знак НОМЕР_2. Транспортний засіб підлягає обов'язковому технічному контролю, однак, своєчасно його не пройшов, крім того, на причепі в темну пору доби не освітлювався номерний знак, чим було порушено п. 31.3.Б та п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, що є неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пп. «в» п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п. 2.9 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Разом з тим, з цього відеозапису, який було досліджено судом першої та апеляційної інстанції, не вбачається, що позивач керував транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Так, відеозаписом не зафіксовано рух і безпосередньо момент зупинки транспортного засобу, з нього неможливо встановити, чи було увімкнене у автомобіля позивача освітлення номерного знаку причепу в момент руху, оскільки на відео транспортний засіб та причеп позивача на місці зупинки знаходиться з вимкненим двигуном.

На відеозаписі не зафіксовано неосвітленість номерного знаку причепа, натомість, у положенні транспортного засобу з вимкненим двигуном наявного освітлення достатньо для розрізнення номерного знаку.

При цьому, показаннями допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_4 підтверджено, що останній, перебуваючи 15.09.2018 разом з позивачем в автомобілі PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_1, на зауваження працівників патрульної поліції на місці полагодив освітлення номерного знаку причепу, однак, це не було враховано відповідачем по справі під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що порушення позивачем п.2.9. ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 6 ст.121 КУпАП, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення п.2.9 ПДР.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем порушення п. 2.9 ПДР, колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії НК № 431246 від 15.09.2018 є неправомірною та підлягає скасуванню в частині визнання ОСОБА_2 винним у цьому порушенні, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення у цій частині підлягає закриттю.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, за порушення п. 31.3.Б ПДР, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.3 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. «б» п.31.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю.

За твердженням відповідача, транспортний засіб PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_1, з причепом легковим-В, номерний знак НОМЕР_2, підлягає обов'язковому технічному контролю, однак, цей контроль не пройшов.

Натомість, позивач стверджує, що вказаний транспортний засіб не підлягає обов'язковому технічному контролю, а вимоги відповідача є безпідставними.

Підстави проходження обов'язкового технічного контролю транспортних засобів урегульовано статтею 35 Закону України «Про дорожній рух», частиною першою якої встановлено, що транспортні засоби, які беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч.7 ст.35 Закону України "Про дорожній рух" періодичність проходження обов'язкового технічного контролю становить: для вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль PEUGEOT PARTNER, номерний знак НОМЕР_1, є спеціалізованим вантажним малотонажним фургоном, категорії В. Вантажопідйомність автомобіля становить менше 3,5 тон., рік випуску - 1998, дата першої реєстрації - 17.05.2006, дата реєстрації за позивачем - 04.08.2016.

Частиною 2 статті 35 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що обов'язковому технічному контролю не підлягають вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Разом з тим, автомобіль позивача, 1998 року випуску, вперше зареєстрований 17.05.2006, до категорії, зазначеної в ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», не належить, оскільки строк його експлуатації становить більше 20 років.

Даний автомобіль зареєстрований за власником ОСОБА_5 04.08.2016, а отже, станом на 15.09.2018 (дата винесення оскаржуваної постанови серії НК № 431246) перебував в користуванні позивача більше 2 років.

Отже, вказаний автомобіль є вантажним автомобілем з вантажопідйомністю до 3,5 тонни, зі строком експлуатації понад 2 роки, який в силу ст.35 Закону України «Про дорожній рух» підлягає обов'язковому технічному контролю один раз на два роки.

Такий висновок підтверджується також наданим позивачем витягом з Інструкції з укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УПСК» (зворотній бік а.с.11).

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на поліси обов'язкового страхування цивільно-страхової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до яких транспортні засоби позивача - автомобіль Peugeot Partner та причеп ПАТ-3 - не підлягають обов'язковому технічному контролю, з наступних підстав.

Відповідно до п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В силу пп. «в» п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов'язковому технічному контролю.

З огляду на вказані норми, повноваження щодо встановлення наявності обов'язку власника транспортного засобу проходити обов'язковий технічний контроль надано законодавцем патрульній поліції, а не страховій компанії, яка видає поліс обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, у даному випадку - ПАТ «НАСК «Оранта».

Перелік транспортних засобів, які підлягають обов'язковому технічному контролю, визначається саме законодавством, у даному випадку - Законом України «Про дорожній рух», а не полісом обов'язкового страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач правомірно констатував непроходження автомобілем позивача обов'язкового технічного контролю та мав підстави для висновку про порушення позивачем пп. «б» п.31.3 ПДР, відповідальність за яке встановлена ч.3 ст.121 КУпАП, а тому оскаржувана постанова в цій частині є правомірною.

Колегія суддів зауважує, що адміністративне стягнення оскаржуваною постановою накладено на позивача із застосуванням ст.36 КУпАП, якою передбачено, що у разі вчинення особою кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Тобто, адміністративний штраф у розмірі 340 грн. (20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) охоплює собою покарання як за порушення п.2.9 ПДР (ч.6 ст.121 КУпАП), вчинення якого ОСОБА_2 не доведено відповідачем, так і за порушення пп. «б» п.31.3 ПДР (ч.3 ст.121 КУпАП), вчинення якого підтверджено матеріалами справи.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова серії НК № 431246 не може бути скасована в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій поліцейського роти №1 БУПП в Полтавській області капрала поліції Костильової Н.Ю., колегія суддів зазначає, що

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Виходячи з аналізу наведених норм, суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією дією.

Із правового аналізу вказаних норм вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Також, як вказав Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 року по справі №811/119/13-а, обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123,статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, складення постанови у справі про адміністративне правопорушення є встановленим законом повноваженням відповідача, яке він зобов'язаний реалізувати у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно зі ст.287 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних положень закону, колегія суддів дійшла висновку, що у випадку встановлення порушень, поліцейським приймається постанова у справі про адміністративне правопорушення і саме така постанова має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов'язків особи, відносно якої складено постанову. У разі судового оскарження постанови при вирішенні спору судом підлягають оцінці і підстави притягнення до адміністративної відповідальності, а також проводиться перевірка доведеності факту порушення водієм правил дорожнього руху.

Враховуючи, що інспектором УПП в Полтавській області Костильовою Н.Ю. фактично реалізована її компетенція на розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті чого винесено рішення - постанову про накладення адміністративного стягнення, оспорювані дії щодо складення постанови не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов'язків, а тому визнання незаконними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими для позивача.

В спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов'язки для позивача, є постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 431246 (акт індивідуальної дії), прийнята в результаті таких дій.

Отже, беручи до уваги наявність у відповідача повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та винесення постанови, враховуючи, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, складена відносно позивача, підлягає частковому скасуванню, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З огляду на наведене, рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 по справі № 528/940/18 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Костильової Наталії Юріївни задовольнити частково.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.11.2018 по справі № 528/940/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Костильової Наталії Юріївни про визнання дій протиправними, скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 431246 від 15.09.2018 скасувати в частині визнання ОСОБА_2 винним у порушенні п.2.9 Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 у цій частині закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич