Справа № 817/1291/18
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1502/18

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Заверухи О.Б., Старунського Д.М.

за участі секретаря судового засідання Смидюк Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року про повернення позовної заяви (суддя Друзенко Н.В., м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України про визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 10.05.2018 звернувся до суду з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України, у якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України «Про надання доступу до державної таємниці та виплату надбавки за режимні обмеження» від 04.08.2017 №403, яким з 03.08.2017 ОСОБА_1 припинено доступ до державної таємниці; визнати протиправним та скасувати наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України (по стройовій частині) від 19.09.2017 №213, яким ОСОБА_1 виведено поза штат.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі №817/1291/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України про визнання протиправними та скасування наказів повернено позивачу разом з усіма матеріалами у зв`язку із визнанням судом неповажними підстав, які зазначені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги вказує, що про існування оскаржуваних наказів йому стало відомо від його адвоката 18.04.2018 коли ним було отримано відповідь від Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України на його запит з копіями зазначених оскаржуваних наказів. До цього часу жодною інформацією про зміст даних наказів не володів.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи: позивач 10.05.2018 звернувся до суду з позовом до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України, у якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України «Про надання доступу до державної таємниці та виплату надбавки за режимні обмеження» від 04.08.2017 №403, яким з 03.08.2017 ОСОБА_1 припинено доступ до державної таємниці; визнати протиправним та скасувати наказ командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України (по стройовій частині) від 19.09.2017 №213, яким ОСОБА_1 виведено поза штат. Одночасно в позовній заяві просив поновити пропущений строк звернення до суду з поважних причин, з тих підстав, що про існування оскаржуваних наказів йому стало відомо від його адвоката 18.04.2018, коли ним було отримано відповідь від Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України на його запит з копіями зазначених оскаржуваних наказів. До того часу жодною інформацією про зміст даних наказів не володів.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2018 року у справі №817/1291/18 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з тим, що підстави, вказані ним у заяві про поновлення строку звернення до суду від 10.05.2018, визнані судом неповажними.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем 24.05.2018 подано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із позовом.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року у справі №817/1291/18 підстави, які зазначені у заяві позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом від 24.05.2018 судом визнано неповажними причини та позовну заяву ОСОБА_2 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних сил України про визнання протиправними та скасування наказів повернено позивачу разом з усіма матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з рішенням суду першої інстанції про повернення позовної заяви виходячи з наступного.

Питання залишення позовної заяви без руху та повернення позову врегульовані діючим процесуальним законом. Згідно з частинами 1, 2 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

За правилами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною 1 ст.120 КАС України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

КАС України визначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Апеляційний суд звертає увагу, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: - це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди, які перешкоджали зверненню до суду; - це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; - ця причина виникла протягом строку, який пропущено; - ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

ОСОБА_1 з позовом про скасування наказів, пов`язаних з проходженням публічної служби і датованих 04.08.2017 та 19.09.2017, відповідно, до суду звернувся 10.05.2018, тобто із значним пропуском строку звернення. Як на підставу пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, скаржник покликається на ту обставину, що про існування оскаржуваних наказів йому стало відомо від його адвоката 18.04.2018. Разом з тим, за даними ЄДРСР, ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі №817/1578/17 за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, зокрема, і про визнання протиправною бездіяльності щодо виведення в розпорядження (за штат). Ухвалою цього ж суду від 17 листопада 2017 року відкрито провадження у справі №817/1755/17 за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » щодо невиплати грошового забезпечення та грошової надбавки за таємність за серпень, вересень 2017 року в повному обсязі. Ухвалою від 12 грудня 2017 року адміністративні справи №817/1578/17 та №817/1755/17 об`єднано в одне провадження - №817/1578/17. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року у справі №817/1578/17, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року (апеляційне провадження №857/1338/18) у справі винесено рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому, як слідує із змісту вищезазначених рішень, до матеріалів даної справи були долучені, як копія наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 04.08.2017 №403, яким припинено доступ до державної таємниці та виплату надбавки за роботу в режимних обмеженнях з 03.08.2017 в управлінні оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшому офіцеру відділу напрямків управління територіальної оборони підполковнику ОСОБА_1 (а.с.211 том 1 справи №817/1578/17), так і витяг з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 19.09.2017 №213, пунктом 4 якого підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу напрямків управління територіальної оборони управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », наказано вивести поза штат управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (а.с.324 том 1 справи №817/1578/17). В рішенні суду зазначені докази описані, як такі, що досліджені в ході судового розгляду, який відбувався за участю позивача.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено та позивачем не заперечується, що останній ознайомлювався з усіма матеріалами справи №817/1578/17, зокрема, на підставі заяви, поданої ним 26.02.2018. У поданій апеляційній скарзі позивач зазначає, що не може погодитись із твердженням суду першої інстанції щодо ознайомлення із текстом спірних наказів 23.02.2018 (під час судового засідання), а також 26.02.2018 (під час ознайомлення із матеріалами справи №817/1578/17) з вказівкою про те, що до матеріалів справи №817/1578/17 долучені лише витяги з наказів від 04.08.2017 № 403 та від 19.09.2017 №213, з огляду на що не було зазначено достатньо інформації для підстав звернення до суду.

Як видно із змісту рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2018 року у справі №817/1578/17 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2018 року (апеляційне провадження №857/1338/18) до матеріалів справи долучено наказ командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 04.08.2017 № 403, пунктом 2 якого позивачу припинено доступ до державної таємниці та виплату надбавки за роботу в режимних обмеженнях з 03 серпня 2017 року, а також витяг з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 19.09.2017№213, відповідно до якого слід вважати позивача таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з військової частини НОМЕР_1 (військового госпіталю) підполковника ОСОБА_1 . Пунктом 4 цього ж розпорядчого документу підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу напрямків управління територіальної оборони управління оперативного командування «Захід», наказано вивести поза штат управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Підставою для цього визначено спільні директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України а також переліки змін до штату №01/132 Управління оперативного командування «Захід» (вх.№7071 від 16.06.2017, №9771 від 28.07.2017). Пунктом 5 цього ж розпорядчого документу підполковнику ОСОБА_1 , який знаходиться поза штатом, у зв`язку зі звільненням з військової служби надано три дні з 19 по 21 вересня 2017 року для здавання справ. Підставою визначено витяг з наказу командувача Сухопутних військ Збройних сил України (по особовому складу) №318 від 13.09.2017. Апеляційний суд вважає вищенаведену інформацію достатньою для можливості звернення до суду із відповідним позовом про скасування таких наказів. Більше того, як слідує із матеріалів справи № 817/1291/18 до позовної заяви ОСОБА_1 також долучений лише витяг із наказу від 19.09.2017 №213. Відповідно, його твердження про те, що під час розгляду справи №817/1578/17 і ознайомлення з її матеріалами він не мав тієї інформації, яку здобув шляхом отримання аналогічних копій наказів за посередництвом свого адвоката, є надуманими.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даною позовною вимогою та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви у відповідності до вимог КАС України.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п.41, від 03.04.2008).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Отже, поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.04.2018 у справі №816/1630/17.

Втім, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду з позовом не підтверджуються доказами, і не можуть бути визнаними судом поважними. У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви позивачу не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

За таких умов наявність правових підстав вважати строк звернення до суду з даним адміністративним позовом пропущеним без поважних причин (що покладена в основу ухвали суду про повернення позовної заяви) підтверджується наявними матеріалами справи. Наведений апелянтом аналіз руху справи не спростовує правильності правових висновків суду першої інстанції; доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої ухвали не впливають. Оцінюючи в сукупності вищезазначене, в суду першої інстанції були достатні і належні підстави для повернення позовної заяви на підставі ч.2 ст.122 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 травня 2018 року про повернення позовної заяви без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. Б. Заверуха
Д. М. Старунський
Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.