Справа № 240/5224/18
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року м.Житомир справа № 240/5224/18

категорія 8.2.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до ОСОБА_2 про стягнення 242435,26 грн.,

встановив:

Головне управління ДФС у Житомирській області звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 податкову заборгованості в сумі 242435,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості на суму 241413,86 грн. основного платежу та орендної плати з фізичних осіб в сумі 1021,40 грн.

Наголошує, що на момент звернення із позовом до суду відповідач має податковий борг у загальному розмірі 242453,26 грн., який відповідачем у добровільному порядку погашено не було.

Ухвалою від 09.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.12.2018.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився у строк, визначений ч.5 ст.162, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та встановлений ухвалою суду від 09.11.2018 відзив на адміністративний позов не надіслав, хоча про дату час та місце судового розгляду справи відповідача повідомлено вчасно та належним чином.

Частиною 6 ст. 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Фізична особа ОСОБА_2 є платником податків.

Податковими повідомленнями-рішеннями № 3803-07 від 14.06.2017, №3802-07 від 14.06.2017, №3797-07 від 14.06.2017, №3799-07 від 14.06.2017, №3801-07 від 14.06.2017, №3798-07 від 14.06.2017 та корінцями податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № -0625 від 06.04.2018, № 50925-13 від 15.08.2016, № 50926-13 від 15.08.2016 , № 50928-13 від 15.08.2016, № 50930-13 від 15.08.2016, № 50932-13 від 15.08.2016, №0-0625 від 06.04.2018, №0-0625 від 06.04.2018, №0-0625 від 06.04.2018, №0-0625 від 06.04.2018, №0-0625 від 06.04.2018, №50927-13 від 15.08.2016, 0-0608 від 06.04.2018 визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, в розмірі 241413,86 грн. (а.с.11-16).

Крім того, відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю від 07.02.2018, в якій самостійно визначено грошове зобов'язання в сумі 1021,40 грн. (залишок) та не сплачено в строки, визначені Податковим кодексом, а тому дане зобов'язання має статус податкового боргу (а.с.18).

Сума податкового боргу відповідача становить 242435,26 грн., що підтверджується зведеним розрахунком, яка не була задоволена боржником протягом строку, встановленого для їх погашення (а.с.7-8).

У зв'язку із не сплатою грошового зобов'язання у встановлені Податковим кодексом України граничні строки, податкове зобов'язання у розмірі набуло статусу податкового боргу.

Оскільки суб'єктом господарювання податковий борг у добровільному порядку самостійно сплачено не було, позивач звернувся із вказаним позовом до суду щодо його стягнення у судовому порядку.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області є територіальним органом Державної фіскальної служби, підпорядковується ДФС України та забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території Житомирської області. Відповідно до покладених на нього завдань здійснює, в тому числі, погашення податкового боргу, стягнення своєчасно не зарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів, звертаються до суду у випадках передбачених законодавством.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК передбачено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об'єкти та розміри ставок, порядок сплати, отримання пільг визначені статтею 266 ПК України.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно положень пп.266.3.2 п.266.3 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

У відповідності до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Так, позивачем сформовано податкові повідомлення-рішення та корінці податкових повідомлень-рішень, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № 3803-07 від 14.06.2017 на суму 180,41 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № -0625 від 06.04.2018 на суму 209,48 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № 50925-13 від 15.08.2016 на суму 11 560,65 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № 50926-13 від 15.08.2016 на суму 4 736,56 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № 50928-13 від 15.08.2016 на суму 19 796,76 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № 50930-13 від 15.08.2016 на суму 2 984,10 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № 50932-13 від 15.08.2016 на суму 1 778,28 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №3802-07 від 14.06.2017 на суму 10717,53 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №3797-07 від 14.06.2017 на суму 4023,76 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №3799-07 від 14.06.2017 на суму 26158,57 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №3801-07 від 14.06.2017 на суму 6752,20 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення №0-0625 від 06.04.2018 на суму 4672,00 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення №0-0625 від 06.04.2018 на суму 30372,80 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення №0-0625 від 06.04.2018 на суму 7840,00 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення №0-0625 від 06.04.2018 на суму 52011,20 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення №0-0625 від 06.04.2018 на суму 12444,16 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення №50927-13 від 15.08.2016 на суму 30,08 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № 3798-07 від 14.06.2017 на суму 162,26 грн.;

- корінець податкового повідомлення-рішення № 0-0608 від 06.04.2018 на суму 188,41 грн., якими відповідачу визначено суму податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості на суму 241413,86 основного платежу.

Вказані податкові повідомлення-рішення було надіслано відповідачу за податковою адресою останнього та повернуте поштовою службою з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", тобто за нормами податкового законодавства вважаються врученим.

У відповідності до підпункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У відповідності до п.59.1 ст.59 Податкового Кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що позивачем було сформовано та надіслано на адресу ОСОБА_2 податкову вимогу форми "Ф" від 29.12.2016 № 16323-17 про сплату суми податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями у розмірі 40856,35 грн., яка була повернута поштовою службою з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", тобто за нормами податкового законодавства вважається врученою (а.с.19).

Відповідно до зведеного розрахунку Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області платник - ОСОБА_2 має перед бюджетом податкову заборгованість по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості в сумі 242435,26 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості в сумі 242435,26 грн. виник внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов'язання, а передбачені чинним законодавством заходи не призвели до повного погашення вказаного податкового боргу.

При цьому, відповідачем у справі доказів оскарження в адміністративному чи судовому порядку, а також скасування зазначених податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги у встановленому законом порядку надано до суду не було. Крім того, не надано доказів сплати вказаних сум.

Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.

Таким чином, судом досліджено, що контролюючим органом були вжиті заходи для погашення відповідачем податкового боргу, однак, такі заходи позивача не призвели до повного погашення податкової заборгованості.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (пункт 87.2).

Станом на день розгляду справи сума податкового боргу відповідача в розмірі 242435,26 грн. є узгодженою та у встановлені законом строки не сплаченою, тому відповідно до пп. 14.1.175 п. 14 ст.14 ПК України визнається сумою податкового боргу. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості в сумі 242435,26 грн. виник внаслідок несплати відповідачем узгодженого податкового зобов'язання, а передбачені чинним законодавством заходи не призвели до повного погашення вказаного податкового боргу.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Податковий борг ОСОБА_2 підтверджений наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не присуджуються.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Житомирській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення шляхом стягнення коштів з ОСОБА_2 у розмірі 242 435,26 грн. на користь бюджету.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (провул. 1-й Каракульний,12, м.Житомир, Житомирська область, 10020, ІПН НОМЕР_1) на користь держави в особі Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, ) податкову заборгованість в сумі 242 435,26 грн. (двісті сорок дві тисячі чотириста тридцять п'ять гривень двадцять шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 14 грудня 2018 року