Справа № 234/19003/18
Суддя: Заборський В. О.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/350/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Сторчай А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Орленка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Орленка С.В. (далі поліцейський Орленко С.В.), про скасування постанови від 28.11.2018 року серії НК №779579 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 425,00 грн., а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 28.11.2018 року поліцейським Орленко С.В. винесена постанова серії НК №779579 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП, за порушення правил користування зовнішніми світловими приладами, а саме повертаючи ліворуч, не вказав сигнал повороту світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, що передбачено п.9.2б ПДР.

Однак, на думку позивача, винесена постанова є протиправною і підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки він здійснював рух по головній дорозі (ділянка а/ш Лиман-Добропілля Т0514, 77 км), яка в цьому місці має кривизну, не виконував будь-якого маневру щодо зміни напрямку руху, зокрема перестроювання чи зміни смуги руху, зупинки, розвороту або повороту, тому не повинен був подавати попереджувальні сигнали. Пунктом 9.2 ПДР встановлено вичерпний перелік маневрів, коли водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Відповідно до коментаріїв ПДР у редакції к.т.н. ОСОБА_3, з урахуванням Конвенції про дорожній рух, чинного Закону України «Про дорожній рух», Державних стандартів та інших нормативних актів, сигнали покажчиками повороту обов'язково повинні подаватися завчасно і не залежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території, тощо), наявності інших учасників дорожнього руху і плавності виконання маневру. Не подаються попереджувальні сигнали при русі без зміни займаної смуги руху на кривих у плані ділянках доріг. Проте, відповідач, у супереч вимогам ПДР, запевняв, що при русі по головній дорозі, яка має кривизну, при перетинанні перехрестя необхідно подавати попереджувальні сигнали. Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не надав жодного доказу скоєння адміністративного правопорушення, у тому числі відеозапису.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву про підтримання у повному обсязі позовних вимог та розглянути справу без його участі.

Відповідач Орленко С.В. про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився. У наданому відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі, позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову залишити без змін, з огляду на те, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, яке полягає у недотриманні п.9.2б ПДР, оскільки на 77 км а/ш Добропілля-Лиман Т0514, повертаючи ліворуч на перехресті з другорядною дорогою не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Позивач не оспорює факт того, що він не вмикав світловий покажчик повороту, оскільки вважає, що напрямок руху не змінював. Факт того, що водій проїхав перехрестя та змінив напрямок руху підтверджується відповідними дорожніми знаками «Напрямок повороту», а саме 1.4.1 (рух праворуч) та 1.4.2 (рух ліворуч), які показують напрямок повороту дороги (33 розділ ПДР), а також табличкою 7.8 (напрямок головної дороги на перехресті) до дорожнього знаку 2.1. Доводи позивача стосовно того, що він рухався по головній дорозі, яка має кривизну, та не повинен був подавати попереджувальні сигнали є хибними, оскільки зазначене в оскаржуваній постанові місце скоєння адміністративного правопорушення є повноцінним перехрестям і у жодному разі не є головною дорогою яка має кривизну. Під час розгляду адміністративної справи позивача було ознайомлено з правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності згідно ст..268 КУпАП, він не виявив бажання скористатися допомогою адвоката, реалізував своє право надати пояснення та не заявляв клопотань про ознайомлення із відеодоказами на місці розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Поліцейським Орленко С.В. 28.11.2018 року винесено постанову серії НК №779579 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., відповідно до якої 28.11.2018 року, о 09-37 год., на 77 км а/ш Лиман-Добропілля Т0514, водій керував транспортним засобом, порушив правила користування зовнішніми світловими приладами, а саме повертаючи ліворуч не вказав сигнал повороту світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, порушивши п.п.9.2б ПДР чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуті відеозаписи події, які надані до суду разом із відзивом до позовної заяви та знаходяться в матеріалах адміністративної справи.

Згідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, адміністративним правопорушенням є порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Підпунктом б пункту 9.2 ПДР визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

В позовній заяві та оглянутому судом відеозаписі, наданого суду відповідачем, позивач ОСОБА_4 не заперечує факту не подання ним сигналу світловим покажчиком повороту, так як на його переконання, на кривій у плані частині головної дороги, по якій він рухався, не змінюючи напрямку та смуги руху, не потрібно подавати попереджувальні сигнали, тому для вирішення позовних вимог ОСОБА_1 по суті, потрібно з'ясувати, чи є рух в даному випадку виконання маневру лівого повороту, під час якого потрібно подавати попереджувальний сигнал, або це є рух на кривій у плані ділянки головної дороги.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Як видно із світлин, долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву, перед закругленням дороги та примиканням другорядної дороги до головної встановлені наступні дорожні знаки: 1.3.2 «Декілька поворотів», 2.3 «Головна дорога», табличка 7.8 «Напрямок головної дороги», 1.4.1 та 1.4.2 «Напрямок повороту».

Відповідно п.п. 10.3.6, 10.3.7, 10.4.4 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування», затверджені наказом Держстандарту України від 3 червня 2002 року №326, знаки 1.3.1 та 1.3.2 «Декілька поворотів» повинні установлюватись перед двома і більше кривими в плані, що йдуть одна за одною, і відстань між якими менша ніж 300 м поза населеними пунктами, 100 м - у населених пунктах. Відстань між сусідніми кривими в плані визначають між кінцем однієї і початком наступної кривої протилежного напрямку. За наявності трьох і більше кривих у плані, що йдуть одна за одною, із знаками 1.3.1 і 1.3.2 потрібно застосовувати табличку 7.10 з зазначенням кількості кривих. Допускається зазначати кількість поворотів і на самих знаках 1.3.1, 1.3.2.

Знаки 1.4.1 і 1.4.2 «Напрямок повороту» повинні застосовуватись для зазначення напрямку повороту на кривих у плані малого радіуса з обмеженою оглядовістю за якої неможливо забезпечити відстань видимості згідно з вимогами ДСТУ 3587, якщо під час наближення до кривої визначити напрямок повороту важко, і їх слід встановлювати із зовнішнього боку кривої на продовженні осі смуги (смуг), якою здійснюється рух до повороту. Протягом однієї кривої знаки допускається повторювати. На кривих у плані радіусом менше 1000 м поза населеними пунктами і менше 250 м у населених пунктах замість знаків 1.4.1,1.4.2 дозволяється застосовувати знаки, що являють собою частину знака 1.4.1, 1.4.2 одна стрілка). В цьому разі вони повинні повторюватись вздовж кривої на відстані, зазначеній в таблиці 16, залежно від радіуса кривої.

Знак 2.3 «Головна дорога» застосовується для позначення ділянки дороги, під час руху якою транспортні засоби мають переважне право проїзду перехрестя, і установлюється на початку такої ділянки дороги. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перед перехрестями із складним плануванням знак 2.3 повинен установлюватись з табличкою 7.8 на відстані 150-300 м від перехрестя поза населеними пунктами, 50-100 м від перехрестя - у населених пунктах. Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, на головній дорозі повинен установлюватись знак 2.3 з табличкою 7.8, а на другорядній - знак 2.1 з табличкою 7.8.

В ході розгляду справи встановлено, що ділянка дороги, по якій рухався позивач, є головною дорогою, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, а також має закруглення ліворуч, до якого справа примикає другорядна дорога, про що свідчать дорожні знаки, які містяться на ній, тобто являє собою «криву лінію в плані», рух по якій можливий тільки виходячи з її конфігурації і не може викликати в його учасників сумнівів у зміні його напрямку, оскільки це неможливо і є вочевидь зрозумілим для всіх. Примикання ж другорядної дороги справа, навіть при наявності на ній транспортних засобів, які рухаються, не зобов'язували позивача включати світловий покажчик повороту, оскільки ті відповідно до п. 16.11 Правил повинні дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Суд констатує і це встановлено в ході розгляду справи в суді, що ділянка дороги, по якій рухався позивач, є закругленням, тобто зміною напрямку самої дороги в плані, а не зміною напрямку руху автомобілів, які по ній рухаються, що не зобов'язує водіїв включати світлові покажчики поворотів при проїзді цього закруглення. Виходячи з цього, в діях позивача відсутні порушення вимог п.п. «б» п. 9.2 Правил, що йому інкримінується, оскільки він під час руху не перестроювався, не здійснював повороту та не розвертався, а продовжував рух відповідно до напрямку дороги, а тому і не повинен був включати світловий покажчик повороту.

Будь-яких інших доказів на переконання суду у вчинені позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем не надано, а відтак відповідач не довів належними та допустимими доказами факт правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні.

Згідно ч.1 ст.247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, те що суду не надано об'єктивних доказів наявності події правопорушення, суд дійшов висновку про те, що постанова серії НК №779579 від 28.11.2018 року в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст.ст.2, 5, 6, 8-10, 13, 72 74, 77, 243, 244, 245-246, 286, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов'янську управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Орленка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №779579 від 28.11.2018 року, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Заборський