Справа № 1640/2279/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2279/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 р. (ухвалене суддею Слободянюк Н.І., повний текс якого складено 13.09.2018 р.) по справі № 1640/2279/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (в подальшому - ГУ ДФС у Полтавській області), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 20.03.2018 р. на суму 7520,25 грн. та № від 20.03.2018 р.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 р. та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки позивач не повинен сплачувати акцизний збір за реалізацію продукції з акцизними марками, так як акцизний податок сплачений імпортером алкогольних напоїв, та на момент проведення фактичної перевірки Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, втратило чинність, згідно з постановою Правління НБУ від 29.12 2017 р. № 148.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач подав суду клопотання про проведення розгляду справи за відсутністю його представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює господарську діяльність у кафетерії за адресою: м. Полтава, вулиця Великотирнівська, 25/2.

Посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання ним норм законодавства щодо регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками кафетерія, який розташований у м. Полтава, вул. Великотирнівська, 25/2, за період з 01.03. 2015 р. по 20.02.2018 р, за результатами якої складено акт № 0062/16/31/РРО/250810454 від 01.03.2018 р.

Актом перевірки встановлено, що позивач реалізовував алкогольний напій без марки акцизного податку встановленого зразка, а саме: горілку «Діамант» міцністю 40% в скляній тарі ємкістю 10 л (виробник -ІM «Euro-Alko» Республіка Молдова), чим порушив статтю 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів"; несвоєчасно оприбуткував (облік) готівкові кошти в сумі 1504,05 грн. за період з 01.08.2016 р. по 07.08.2016 р. в Книзі обліку розрахункових операцій № Р/4, чим порушив пункти 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637.

На підставі вищевикладеного акту перевірки ГУ ДФС у Полтавській області винесені податкові повідомлення-рішення № 20.03.2018 р., яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 7520,25 грн. та № від 20.03.2018 р., яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі17000 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані, у зв'язку з чим не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), алкогольні напої -продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), спирт етиловий, коньячний і плодовий, спирт етиловий ректифікований виноградний, спирт етиловий ректифікований плодовий, спирт-сирець виноградний, спирт-сирець плодовий, алкогольні напої та тютюнові вироби повинні відповідати вимогам затверджених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку нормативних документів, які діють в Україні.

Статтею 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено що маркування алкогольних напоїв здійснюється наступним чином: на лицьовій стороні етикетки кожної пляшки або самої пляшки (іншого посуду) алкогольних напоїв, що реалізуються в Україні, вказується, зокрема: назва продукції; вміст спирту (% об.); місткість посуду; вміст цукру; позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України); на видимій стороні етикетки, або конкретики, або корка, або пляшки (іншого посуду) виробу повинні бути зазначені штриховий код та дата виготовлення продукції; алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Згідно із п. 226.6 ст. 226 Податкового кодексу України, маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об'ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об'ємних одиниць не здійснюється.

Пунктами 19, 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251, передбачено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

У разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Згідно із ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка встановлюється до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 грн.

Реалізація алкогольних напоїв, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством, а марки наклеюються виробниками на кожну пляшку у такий спосіб, щоб вони розривалися під час відкупорювання (розривання) виробів.

Аналіз вищевказаних норм вказує, що в Україні заборонена реалізація не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв.

Судовим розглядом встановлено, що факт реалізації горілки без марки акцизного збору позивачем не заперечується та підтверджується поясненнями продавця ОСОБА_3, яка перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1

Доводи апелянта, що алкогольна продукція в ємностях більше 5 літрів не підлягає маркуванню та акцизний податок сплачується імпортером алкогольних напоїв, у зв'язку з чим він його сплачувати не повинен, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до підпункту "в" пункту 227.1 статті 227 Податкового кодексу України, суб'єкти господарювання - юридичні та фізичні особи, які уклали з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв і тютюнових виробів, мають право ввозити та митну територію України імпортні алкогольні напої і тютюнові вироби, якщо алкогольні напої в автомобільних і залізничних цистернах, а також у баках, бачках та інших ємностях місткістю більш як 5 літрів ввозяться в Україну з метою продажу або обміну на митній території України та не підлягають маркуванню. У такому разі податок сплачується до або під час митного оформлення. Контроль за його сплатою здійснюється митними органами.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем у ТОВ "ТД Український продукт" придбана горілка "Діамант" об'ємом 10 літрів, що підтверджується видатковою накладною № 14448 від 28.12.2016 р., тобто, позивач не укладав з іноземними виробниками або іншими нерезидентами контракт (договір) про постачання в Україну алкогольних напоїв і не ввозив алкогольні напої в Україну.

Крім того, фінансові санкції у вигляді штрафу застосовані до позивача за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а не за несплату акцизного податку.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення ГУДФС у Полтавській області № від 20.03.2018 р. в частині визначення грошового зобов'язання у сумі 17000 грн. обґрунтоване, у зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги ФОП ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення № від 20.03.2018 р. на суму 7520,25 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Пунктом 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 р. № 547 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій (в подальшому- Порядок № 547).

Згідно з пунктом 8 розділу ІІ Порядку № 547, підставою для реєстрації другої та наступних книг ОРО на РРО в контролюючому органі є надходження до цього органу реєстраційної заяви.

У разі відсутності підстав для відмови в реєстрації книги ОРО посадова особа контролюючого органу не пізніше двох робочих днів з дня отримання заяви проводить реєстрацію книги ОРО шляхом внесення даних до інформаційної системи ДФС (п. 11 роз. ІІ Порядку № 547).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Порядку № 547, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків до відповідних сторінок книги ОРО; щоденне виконання записів (у разі здійснення розрахункових операцій) про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем Книга обліку розрахункових операцій № Р/4 зареєстрована в ДПІ у м. Полтаві 08.08.2016 р., записи у вказаній Книзі виконані на підставі Z-звітів № 1455, № 1456, № 1457, № 1458, № 1459, № 1460, № 1461 за 01.08.2016 р., 02.08.2016 р., 03.08.2016 р., 04.08.2016 р., 05.08.2016 р., 06.08.2016 р. та 07.08.2016 р., тобто, записи виконані позивачем несвоєчасно.

Доводи апелянта, що записи в Книзі обліку розрахункових операцій виконані ним несвоєчасно, у зв'язку з перебуванням Книги обліку розрахункових операцій на реєстрації в ДПІ, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки позивачем не вчинено дій по завчасній реєстрації Книги ОРО та проводилися розрахункові операції без зареєстрованої Книги ОРО, що підтверджується витягом з Книги ОРО та звітом (скороченим) за період з 01.08.2016 р. по 07.08.2016 р. на загальну суму 1504,05 грн.

Крім того, посилання позивача на те, що на час проведення перевірки Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637 втратило чинність, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказаною перевіркою встановлені порушення за період з 01.08.2016 р. по 07.08.2016 р., тобто, на момент вчинення порушення норми вказаного положення були чинними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області № від 20.03.2018 р. на суму 7520,25 грн. обґрунтоване, у зв'язку з чим не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Інші доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 по справі № 1640/2279/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді В.Б. Русанова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 17.12.2018 р.