Справа № 0640/3918/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Житомир справа № 0640/3918/18

категорія 8.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секрктарі судового засідання Алексюк Т.В., Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача Савлук Т.С.,

представника відповідача Дібрової Л.О., Гречковської Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (далі - ТОВ "Поліссягаз") звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.04.2018:

- № про застосування штрафних санкцій у розмірі 195453,58 грн за здійснення операції з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку;

- № про застосування штрафних санкцій у розмірі 3570 грн за неподання звітності по акцизному податку за період із квітня 2016 року по грудень 2017 року;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 288511,50 грн;

- № про застосування штрафних санкцій в сумі 694100 грн за порушення норм регулювання обігу готівки;

- № про визначення суми грошового зобов'язання з військового збору в сумі 197715,15 грн.

Позов мотивований тим, що оскаржувані рішення прийнятті відповідачем на підставі висновків акту від 06.04.2018 №374/06-30-14-01/39809534 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Поліссягаз", які суперечать чинному законодавству та повністю не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування позову зазначено, що за результатами документальної планової перевірки позивача контролюючим органом складено акт, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення, які на думку позивача є неправомірними та підлягають скасуванню в повному обсязі.

Представники позивача в судових засіданнях позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Представники відповідача проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як видно матеріалів справи, з 12 березня по 30 березня 2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Поліссягаз".

Зі змісту висновків акту перевірки від 06.04.2018 №374/06-30-14-01/39809534 слідує, що в ході проведеної перевірки встановлено порушення податкового законодавства, що оскаржуються ТОВ "Поліссягаз" (а.с.26-86 т.1):

- п.п.14.1.212. п.14.1. ст.14, п.п.212.3.4. п.212.3. ст.212 Податкового кодексу України - ТОВ "Поліссягаз" здійснювало операції з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку на загальну суму 195453,58 грн;

- п.п.164.1.2. п.164.1., п.164.5. ст.164, п.167.1. ст.167, п.п.168.1.1., 168.1.2. п.168.1. ст.168, п.п. "а" п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України, та визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб в сумі 152361,89 грн;

- п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення", п.п.164.1.2. п.164.1. п.164.1. ст.164, п.п.168.1.1., п.п.168.1.2. п.168.1. ст.168, п.п."а" п.176.2. ст.176 Податкового кодексу України та визначено суму податкових зобов'язань з військового збору в сумі 10411,50 грн;

- п.2.11. гл.2, п.3.1., п.3.2. гл.3 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, - підзвітними особами підприємства проведено готівкові розрахунки без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 694100,00 грн.

За наслідками встановлених порушень контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 26.04.2018:

- № про застосування штрафних санкцій в сумі 694100 грн за порушення норм регулювання обігу готівки (а.с.16 т.1);

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 195453,58 грн за здійснення операцій з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку (а.с.18 т.1);

- № про застосування штрафних санкцій у розмірі 3570 грн за недодання звітності по акцизному податку за період із квітня 2016 року по грудень 2017 року (а.с.20 т.1);

- № про визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 288511,50 грн (152361,89 грн - за податковими зобов'язаннями; 112625,09 грн. - за штрафними санкціями; 23524,52 грн - сума пені) (а.с.22 т.1);

- № про визначення суми грошового зобов'язання з військового збору в сумі 19715,15 грн (10411,50 грн - за податковими зобов'язаннями; 7696,13 грн - за штрафними санкціями; 1607,52 грн - сума пені) (а.с.24 т.1).

З метою адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень ТОВ "Поліссягаз" подано до відповідача заперечення на вказаний акт перевірки від 17.04.2018 (а.с.70-73 т.2).

Рішенням ДФС України від 12.07.2018 №23347/6/99-99-11-01-01-25 податкові повідомлення-рішення від 26.04.2018 №, №, №, № , № залишені без змін (а.с.87-99 т.1).

Вважаючи рішення податкового органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, товариство звернулось до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.п.75.1.2. п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 85.2. статті 85 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п.44.3. ст.44 ПК України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Щодо податкового повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 195453,58 грн суд зазначає наступне.

Підпунктом 212.1.15. пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є особи, які реалізують пальне.

Згідно з п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п.123.1. ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з п.п.213.1.2. п.213.1. ст.213 ПК України об'єктами оподаткування є операції з реалізації та/або передачі в межах одного підприємства підакцизних товарів (продукції) з метою власного споживання, промислової переробки, своїм працівникам, а також здійснення внесків підакцизними товарами (продукцією) до статутного капіталу.

Як встановлено контролюючим органом під час перевірки, в порушення п.п.14.1.212. п.14.1. ст.14, п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України ТОВ "Поліссягаз" занижено доходи на загальну суму 195454 грн за рахунок не включення їх до складу вартості паливно-мастильних матеріалів, які передані ПП ОСОБА_6 (а.с.30 т.1).

З матеріалів справи видно, що між ТОВ "Поліссягаз" та ПП ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг від 01.07.2015, предметом якого є консультаційні послуги з питань управління та інших питань діяльності позивача. Зокрема п.2.2.7. даного договору передбачено, для виконання його умов, що передбачають використання автотранспорту, позивач забезпечує ПП ОСОБА_6 необхідною кількістю пального за власний рахунок (а.с.174-178 т.1).

В ході перевірки, для отримання пояснень та документального підтвердження у складі собівартості реалізованої продукції списаних паливно-мастильних матеріалів до позивача направлено запит від 26.03.2018 № 2820/6/06-30-14-01, відповіддю від 29.03.2018 № 27/2 позивач надав належним чином завірену копію договору від 01.07.2015, акти виконаних робіт до договору, щомісячні акти на списання паливно-мастильних матеріалів до договору (а.с.222-225 т.1).

Перевіряючими встановлено, що позивачем проводилось списання пального згідно вказаного договору про, що свідчать щомісячні акти на списання за період з 29.04.2016 по 29.12.2017 на загальну суму 195453,58 грн (а.с.226-245 т.1). До актів на списання додано заправочні відомості.

Під час адміністративного оскарження до заперечень на акт перевірки від 17.04.2018 позивачем подано копію додаткової угоди від 03.07.2015 до вищевказаного договору, згідно якою позивач зобов'язався видавати пальне ОСОБА_6, як учаснику товариства, в кількості згідно подорожніх листів легкового автомобіля для забезпечення службових поїздок та у відрядження з метою вирішення організаційно-управлінських питань діяльності товариства за рахунок адміністративних витрат товариства (а.с.179 т.1).

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача з приводу відсутності факту реалізації пального, оскільки пальне було віднесено на адміністративні витрати товариства.

Як встановлено судом, що ОСОБА_6 є співзасновником ТОВ "Поліссягаз", частка у статутному капіталі становить 9,5%, та одночасно є керівником ПАТ "Коростишівгаз" та фізичною особою-підприємцем (а.с.54-69 т.2).

Суд звертає увагу, що договір від 01.07.2015 укладено з ОСОБА_6, як з приватним підприємцем, а не як співзасновником ТОВ "Поліссягаз". Списання пального на підприємстві проводилось по додатковій угоді до договору, проте юридичний статус сторони договору - ОСОБА_6 не змінено, тобто виконавцем договору залишився фізична особа-підприємець.

З огляду на наведене суд приходить до висновку, що договір про надання послуг від 01.07.2015 укладено з приватним підприємцем ОСОБА_6 та при заправці пальним техніки виконавця за договором про надання послуг, відбувалась передача пального від замовника до виконавця, що віднесено до операції з реалізації пального у розумінні абзацу другого п.п.14.1.212. п.14.1. ст.14 ПК України.

Таким чином, відповідачем доведено факт реалізації пального ТОВ "Поліссягаз" у вказаних правовідносинах без реєстрації акцизного податку на загальну суму 195453,58 грн, чим порушено п.п.14.1.212. п.14.1. ст.14, п.п.212.3.4. п.212.3. ст.212 ПК України, а тому підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 26.04.2018 № відсутні.

Податкове повідомлення-рішення від 26.04.2018 № прийняте з приводу неподання позивачем звітності по акцизному податку за період з квітня 2016 по грудень 2017 року.

Згідно з п.120.1. ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій, а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Так, впродовж квітня 2016 - грудня 2017 року відбувся 21 період, за кожен з яких на підставі п.120.1. ст.120 ПК України нараховано по 170 грн (а.с.21 т.1).

З огляду на те, що неподання звітності по акцизному податку є похідним від вже встановленого факту реалізації пального без реєстрації акцизного податку, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Щодо податкового повідомлення-рішення №, яким встановлено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі сумі 288511,50 грн суд зазначає наступне.

Підпунктом 16.1.2. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено обов'язок платника податків вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до п.п."а" п.176.2. ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Пунктом 164.1. статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Приписами п.п.170.9.1. п.170.9. ст.170 ПК України встановлено, що податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2. цього пункту строку, є особа, що видала таку суму на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із цим підпунктом.

Так, в акті зазначено, що проведеною перевіркою дотримання вимог "Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 встановлено порушення п.2.11., 3.1., 3.2., а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів (відсутні достовірні підтвердні документи до звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (авансових звітів) на загальну суму 694100,00 грн (а.с.70 т.1).

За результатами перевірки донараховано податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18 % з врахуванням коефіцієнту 1,2195 на загальну суму 152361,89 грн, обчислення проведені за формулою відповідно до п.164.5. ст.164 ПК України (а.с.37-38).

Водночас позивач стверджує про факт подачі всіх необхідних документів під час проведення перевірки контролюючим органом.

На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи надано звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт (а.с.100, 102-173 т.1).

До кожного авансового звіту працівників, надані розрахункові документи - товарні чеки та квитанції до прибуткових касових ордерів від фізичних осіб-підприємців (а.с.100 зв., 102-173 зв. т.1).

Не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем або є членом керівних органів підприємств, установ, організацій, сума відшкодованих йому у встановленому законодавством порядку витрат на відрядження в межах фактичних витрат, а саме, на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті), оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чищення, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), на найм інших жилих приміщень, оплату телефонних розмов, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкове страхування, інші документально оформлені витрати, пов'язані з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, в тому числі будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку із здійсненням таких витрат.

Суд звертає увагу, що згідно п.14 розділу І "Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон" (затверджена наказом Мінфіну від 13.03.1998 № 59) підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України. У разі відрядження за кордон підтвердні документи, що засвідчують вартість понесених за кордоном у зв'язку з таким відрядженням витрат, оформлюються згідно із законодавством відповідної держави.

Отже, підтвердними документами є не лише ті з них, що визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", а і згідно норм ПК України.

З метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов'язань перед бюджетами і державними цільовими фондами Президентом України виданий Указ "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року N 436/95 (далі - Указ).

Згідно ст.1 вказаного Указу установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Зазначена норма Указу передбачає застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій за порушення ним порядку відображення в облікових документах каси підприємства витраченої підзвітними особами готівки без подання ними підтверджуючих документів (товарного або касового чеку, квитанції до прибуткового ордера, інших письмових документів).

Згідно п.п.165.1.11. п.165.1. ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

Як видно з матеріалів справи, підзвітні особи до авансових звітів подавали квитанції до прибуткового касового, які були видані ПАТ "Коростишівгаз" і засвідчені печаткою підприємства та підписами головного бухгалтера та касира, що не суперечить ст.1 Указу.

Згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Долучені до матеріалів справи квитанції до прибуткового касового ордера та інші письмові документи відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і є доказами сплати покупцем готівкових коштів на рахунок ПАТ "Коростишівгаз".

Відповідно до п.3.1 "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (затверджене постановою НБУ від 15.12.2004 № 637, чинного на час виникнення спірних правовідносин) касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Пунктом 4.2 Положення № 637 передбачено, що усі надходження і видачу готівки в національній валюті підприємства відображають у касовій книзі (додаток 5).

Записи в касовій книзі здійснюються у двох примірниках (через копіювальний папір) чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою. Перші примірники, що є невідривною частиною аркуша касової книги - "Вкладні аркуші касової книги", залишаються в касовій книзі. Другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги - "Звіт касира", є документом, за яким касири звітують щодо руху грошей у касі. Перші і другі примірники мають однакові номери.

Згідно з п.7.47 Положення №637 для перевірки використовуються потрібні касові та розрахункові документи підприємства (підприємця) (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки під час придбання товарів, оплати наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо).

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що квитанції до прибуткових касових ордерів як бланки для створення розрахункового документа, використовується підприємствами цілком правомірно.

Отже, з огляду на диспозицію статті 1 Указу, у позивача були наявні оригінали письмових документів, що підтверджували факт витрачання виданої під звіт готівки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати на оплату робіт по припиненню газопостачання споживачів-боржників підтверджуються квитанціями до прибуткових касових ордерів і не є доходом платника податків - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах із своїм роботодавцем.

Крім того, проведеною перевіркою дотримання вимог "Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ № 637 від 15.12.2004 встановлено порушення п.2.11, 3.1, 3.2, а саме відсутні достовірні підтверджуючі документи до авансового звіту, що платником було виплачено дохід без підтверджуючих документів по авансовому звіту по працівникам підприємства. За результатами перевірки донараховано зобов'язання з військового збору в сумі 19715,15 грн, (а.с.25 т.1).

Підпунктом 1.2. пункту 16-1. підрозділу 10 ПК України встановлено, що об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, згідно якої об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Як вже зазначалось судом документально підтверджені витрати на оплату робіт по припиненню газопостачання споживачів-боржників не є доходом платника податку - фізичної особи, яка перебуває у трудових відносинах зі своїм роботодавцем, отже збільшення суми грошового зобов'язання з військового збору також є протиправним.

Застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки здійснено відповідачем за одними і тими ж підставами - невизнання розрахунковими документами квитанцій до прибуткових касових ордерів про підтвердження отриманих від позивача готівкових коштів.

Як вже встановлено судом, за кожною видачею готівкових коштів для підзвітних осіб позивача складались авансові звіти, до яких додавались розрахункові документи у формі квитанцій до прибуткових касових ордерів, виданих отримувачем коштів - ПАТ "Коростишівгаз", а тому факт перевищення виданої позивачем готівки над сумою фактичних витрат не доведено контролюючим органом.

Відтак були відсутніми правові підстави для визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 288511,50 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 26.04.2018 №, для застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в сумі 694100 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 26.04.2018 №, та для визначення суми грошового зобов'язання з військового збору в сумі 19715,15 грн згідно податкового повідомлення-рішення від 26.04.2018 №.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 26.04.2018 №, №, № є протиправними та підлягають скасуванню, а позов частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 21194,99 грн про, що свідчать платіжні доручення №1088, №1089, №1090, №1092, №1093 від 26.07.2018 (а.с.4-8 т.1).

Частиною 3 статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням часткового задоволення позову ТОВ "Поліссягаз", суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС у Житомирській області сплаченого судового збору у сумі 16501,18 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (вул. Київська, 55, Коростишів, Житомирська область, 12501, ) задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003 ) № від 26.04.2018, № від 26.04.2018 та № від 26.04.2018.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" понесені судові витрати в сумі 16501,18 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст.255 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя В.А. Панкеєва

Повне судове рішення складене 13 грудня 2018 року