Справа № 9901/589/18
Суддя: Князєв Всеволод Сергійович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року

м. Київ

Справа № 820/712/16

Провадження № 11-895заі18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Князєва В. С.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, третя особа - Вища рада правосуддя, про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов'язання вчинити дії

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2018 року (судді Смокович М. І., Бевзенко В. М., Білоус О. В., Бившева Л. І., Стрелець Т. Г.),

У С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), третя особа - Вища рада правосуддя (далі - ВРП), у якому просила:

- визнати протиправним і нечинним рішення ВККС від 26 квітня 2018 року про невідповідність судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 займаній посаді;

- зобов'язати ВККС прийняти рішення про допуск ОСОБА_3 до другого етапу кваліфікаційного оцінювання судді на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди».

2. На обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_3 зазначила, що ненабрання нею мінімально допустимого бала за результатом виконання практичного завдання (53 з потрібних 60) під час кваліфікаційного оцінювання не позбавляло її права на участь у наступному його етапі відповідно до пункту 8 глави 6 розділу II Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення).

3. Позивач ОСОБА_3 зазначила, що складання анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання є не самостійними етапами кваліфікаційного оцінювання, а складовими етапу «Іспит», тому оцінка результатів (як умови допуску до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання) за підсумками етапу «Іспит» має визначатися виходячи із загальної суми балів, які набрав суддя за виконання анонімного письмового тестування та практичного завдання. Також, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні вирішено питання про внесення подання ВРП щодо звільнення судді ОСОБА_3 із займаної посади, що посягає на незалежність і недоторканність судді. Більше того, Основний Закон не передбачає наведеної відповідачем підстави звільнення судді за результатами оцінки її кваліфікації.

Короткий зміст рішення суду попередньої інстанції

4. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 21 червня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

5. Суд мотивував своє рішення тим, що під час оцінювання відповідності судді займаній посаді така особа повинна підтвердити свою відповідність за усіма критеріями та показниками у тій послідовності, яку встановила Комісія. З метою проведення іспиту, призначеного рішенням ВККС від 20 жовтня 2017 року

№ 106/зп-18, відповідач своїм рішенням від 29 січня 2018 року № 7/зп-18 установив мінімально допустимий бал для іспиту загалом і для анонімного письмового тестування і практичного завдання як дві необхідні умови набрання мінімально допустимого бала в межах цього іспиту. Оскільки ОСОБА_3 не набрала мінімально допустимого бала за виконання практичного завдання, вона вважається такою, що не підтвердила своєї професійної компетентності на етапі іспиту загалом, відповідно правові підстави для допуску її до наступного етапу відсутні.

6. Також суд попередньої інстанції відзначив, що висловлення рекомендації ВРП про звільнення судді ґрунтується на положеннях розділу ХІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». На цьому етапі ВККС не вирішує і не може вирішувати питання щодо подальшого виконання суддею професійних обов'язків. Це компетенція ВРП, рішення якої може мати юридичні наслідки для судді, який за рішенням ВККС не підтвердив відповідності займаній посаді за наслідками кваліфікаційного оцінювання.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

7. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2018 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

8. Апелянт вважає помилковим висновок суду попередньої інстанції про правомірність оскаржуваних дій та рішення відповідача. Зазначає, що за результатами виконання практичного завдання суддя ОСОБА_3 набрала менше мінімально допустимого бала (53 з необхідних 60), однак, вона мала бути допущена до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання як така, що набрала мінімально допустимий бал іспиту в цілому (107 з потрібних 105).

Позиція інших учасників справи

9. У відзиві на апеляційну скаргу ВККС просила залишити рішення суду попередньої інстанції без змін. Зазначила, що складення анонімного письмового тестування надає можливість оцінити теоретичні знання судді, а виконання практичного завдання - вміння судді застосовувати свої знання, що однаково важливо для встановлення відповідності судді займаній посаді. Відповідач акцентував увагу на тому, що Комісія на підставі наданих законом повноважень своїм рішенням встановила мінімальний бал іспиту, зокрема мінімально допустимі бали анонімного письмового тестування і виконання практичного завдання. Оскільки позивач на набрала мінімально допустимого бала за виконання практичного завдання, то вона вважається такою, що не підтвердила відповідності займаній посаді за критерієм компетентності.

10. Також відзив на апеляційну скаргу подала ВРП, в якому зазначила, що за правилами частини восьмої статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішення ВККС щодо надання ВРП рекомендацій про звільнення позивача з посади судді може бути оскаржене тільки одночасно з рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією, тобто разом з рішенням про звільнення судді.

Рух апеляційної скарги

11. ВеликаПалата Верховного Суду ухвалою від 27 серпня 2018 року відкрила провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2018 року та призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на 24 жовтня 2018 року.

Обставини справи

12. Постановою Верховної Ради України від 06 квітня 2000 року № 1617-ІІІ «Про обрання суддів» ОСОБА_3 обрано суддею Шевченківського районного суду міста Запоріжжя безстроково.

13. Рішенням від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 ВККС на підставі пункту 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» призначила кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, у тому числі судді ОСОБА_3

14. Рішенням від 16 березня 2018 року № 54/зп-18 Комісія затвердила результати складення суддями 26 лютого 2018 року анонімного письмового тестування і виконання практичного завдання в межах процедури кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді.

15. Згідно з додатком 3 до цього рішення суддя ОСОБА_3 за результатами складення анонімного письмового тестування отримала 54 бали, за виконання практичного завдання - 53 бали.

16. 26 квітня 2018 року ВККС прийняла рішення № 549/ко-18, яким: суддю Шевченківського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_3. визнано такою, що не склала іспиту для суддів місцевих та апеляційних судів, призначеного рішенням Комісії від 29 січня 2018 року № 7/зп-18; відмовлено їй у допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди», призначеного рішенням Комісії від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17; визнано її такою, що не відповідає займаній посаді, та рекомендовано ВРП розглянути питання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

17. У цьому рішенні зазначено, що відповідно до вимог підпунктів 5.1.1.1 та 5.1.1.2 пункту 5 глави 6 розділу ІІ «Методологія кваліфікаційного оцінювання» Положення максимально можлива оцінка за показником рівня знань у сфері права становить 90 балів, за показником рівня практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів. Суддя ОСОБА_3 за результатами складення анонімного письмового тестування отримала 54 бали, за виконання практичного завдання - 53 бали. Оскільки за результатами виконання практичного завдання суддя ОСОБА_3 отримала менше 50 відсотків від максимально можливого бала, Комісія дійшла висновку, що вона не склала іспиту і не може бути допущена до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє і проведення співбесіди».

18. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

19. Відповідно до підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади. Порядок та вичерпні підстави оскарження рішення про звільнення судді за результатами оцінювання встановлюються законом.

20. Згідно з пунктом 20 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», оцінюється колегіями ВККС в порядку, визначеному цим Законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади за рішенням ВРП на підставі подання відповідної колегії ВККС.

21. За правилами частин першої, другої та п'ятої статті 83 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання проводиться ВККС з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність. Порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.

22. Однією з підстав для призначення кваліфікаційного оцінювання є рішення ВККС про призначення кваліфікаційного оцінювання судді у випадках, визначених законом (пункт 2 частини четвертої статті 83 цього ж Закону).

23. Відповідно до частин першої і другої статті 85 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди. Рішення про черговість етапів проведення кваліфікаційного оцінювання ухвалює ВККС. Іспит є основним засобом встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію професійної компетентності та проводиться шляхом складення анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання з метою виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону, здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді та з відповідною спеціалізацією. Порядок проведення іспиту та методика встановлення його результатів затверджуються ВККС. Тестові та практичні завдання іспиту складаються з урахуванням принципів інстанційності та спеціалізації. ВККС зобов'язана забезпечити прозорість іспиту. На кожному етапі та під час оцінювання результатів можуть бути присутніми будь-які заінтересовані особи.

24. Комісія рішенням від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 затвердила Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, а рішенням від 04 листопада 2016 року № 144/зп-16 затвердила Порядок проведення іспиту та методику встановлення його результатів у процедурі кваліфікаційного оцінювання (далі - Порядок).

25. За визначенням пункту 1 Порядку іспит - це встановлений Законом етап кваліфікаційного оцінювання, який є основним засобом виявлення рівня знань, практичних навичок та умінь у застосуванні закону судді та/ або кандидата на посаду судді.

26. Іспит проводиться ВККС з метою визначення здатності учасника іспиту здійснювати правосуддя у відповідному суді або для оцінювання відповідності учасника іспиту займаній посаді судді за критерієм професійної компетентності. Іспит відбувається шляхом складення учасником іспиту анонімного письмового тестування та виконання письмового практичного завдання (пункт 2 Порядку).

27. Критеріями кваліфікаційного оцінювання є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна); 2) професійна етика; 3) доброчесність (пункт 1 глави 1 розділу ІІ Положення).

28. Відповідність судді критерію професійної компетентності оцінюється (встановлюється) за такими показниками: рівень знань у сфері права; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні; ефективність здійснення правосуддя; діяльність щодо підвищення фахового рівня. Показники «рівень знань у сфері права» та «рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні» оцінюються під час іспиту на підставі відповідно анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання. (пункти 1 - 3 глави 2 розділу ІІ Положення).

29. За змістом пунктів 1 і 4 глави 6 розділу ІІ Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання. Рішення про підтвердження здатності здійснювати правосуддя суддею (кандидатом на посаду судді) у відповідному суді ухвалюється у випадку отримання ним мінімально допустимих і більших балів за результатами іспиту, а також бала, більшого за 0, за результатами оцінювання критеріїв особистої компетентності, соціальної компетентності професійної етики та доброчесності.

30. У підпункті 5.1 пункту 5 глави 6 розділу ІІ Положення визначено, що критерії компетентності оцінюються так: професійна компетентність (за показниками, отриманими під час іспиту) - 300 балів, з яких: рівень знань у сфері права - 90 балів; рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні - 120 балів; ефективність здійснення суддею правосуддя або фахова діяльність для кандидата на посаду судді - 80 балів; діяльність щодо підвищення фахового рівня - 10 балів; особиста компетентність - 100 балів; соціальна компетентність - 100 балів.

31. За правилами пунктів 6.1 - 6.4 глави 6 розділу ІІ Положення мінімально допустимим є бал, отриманий за результатами оцінки критерію кваліфікаційного оцінювання, який дозволяє судді (кандидату на посаду судді) продовжувати участь у кваліфікаційному оцінюванні. Мінімально допустимий бал визначається для: анонімного письмового тестування; виконання практичного завдання; іспиту. Мінімально допустимі бали при складенні анонімного письмового тестування та виконанні практичного завдання визначаються рішенням Комісії за критеріальним методом відповідно до Порядку проведення іспиту та методики встановлення його результатів. Мінімально допустимий бал при виконанні практичного завдання встановлюється для визначення мінімально допустимого бала іспиту. Мінімально допустимий бал іспиту визначається рішенням Комісії за сумою мінімально допустимих балів анонімного письмового тестування та виконання практичного завдання.

32. Пунктами 7 - 9 глави 6 розділу ІІ Положення передбачено, що суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами складення анонімного письмового тестування набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до виконання практичного завдання, припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами виконання практичного завдання набрав менше мінімально допустимого бала, допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання у разі набрання ним мінімально допустимого бала іспиту. Суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

33. Відповідно до пункту 1 розділу V Положення організація та проведення кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності судді займаній посаді здійснюється за правилами, встановленими цим Положенням, з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

34. Згідно з пунктом 9 розділу V Положення мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді - 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту.

35. За пунктом 10 розділу V Положення за результатами кваліфікаційного оцінювання судді для підтвердження відповідності займаній посаді Комісія ухвалює одне з таких рішень: про відповідність займаній посаді судді; про невідповідність займаній посаді судді.

36. Згідно з положеннями частин другої і третьої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням ВККС щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС).

37. Рішення ВККС, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

38. У справі встановлено, що суддя ОСОБА_3 у межах іспиту, який проводився у рамках кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих судів, обраних безстроково, за виконання тестових завдань, отримала 54 бали (з максимально можливих 90), а за результатами виконання практичного завдання набрала 53 бали, що є менше від 50 відсотків максимального бала, який можна отримати на цій стадії (120).

39. На переконання ОСОБА_3, сума отриманих нею балів - 107 дозволяла їй узяти участь у наступному етапі кваліфікаційного оцінювання, оскільки є більшою від 50 відсотків максимального бала, який можна отримати у межах іспиту за сумою цих його стадій ((90+120) : 2 = 105).

40. Надаючи оцінку цим доводам, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

41. За змістом пункту 8 глави 6 розділу ІІ Положення обов'язковою умовою, за якої суддя (кандидат на посаду судді) допускається до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання є набрання ним мінімально допустимого бала іспиту.

42. У пункті 9 розділу V Положення зазначено, що мінімально допустимий бал іспиту під час кваліфікаційного оцінювання суддів на відповідність займаній посаді - 50 відсотків від максимально можливого бала, встановленого в межах цього іспиту.

43. Однак критерії, за яких суддя визнається таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту визначені у рішенні ВККС від 29 січня 2018 року № 7/зп-18.

44. У пункті 3 згаданого рішення визначено, що суддя вважається таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, у разі набрання ним:

50 і більше відсотків від максимально можливого бала за складання анонімного письмового тестування;

50 і більше відсотків від максимально можливого бала за виконання практичного завдання.

45. Отже, Комісія для цілей проведення іспиту, встановила як мінімально допустимий бал для іспиту загалом, так і для анонімного письмового тестування і практичного завдання, як дві необхідні умови набрання мінімально допустимого бала в межах цього іспиту.

46. Так, мінімально допустимим балом іспиту є отримання за кожен з його етапів бала, який становить 50 і більше відсотків від максимально можливого бала, встановленого для цих етапів, тобто 45 балів за результатами анонімного письмового тестування та не менше 60 балів - за виконання практичного завдання.

47. Беручи до уваги, що позивач за результатами виконання практичного завдання набрав менше від 50 відсотків максимального бала, який можна отримати на цій стадії, він не може вважатися таким, що набрав мінімально допустимий бал іспиту, а тому його доводи про потребу застосування до спірних правовідносин пункта 8 глави 6 розділу ІІ Положення є помилковими.

48. Водночас суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що рівень знань у сфері права та рівень практичних навичок та умінь у правозастосуванні є самостійними (самодостатніми) показниками визначення рівня професійної компетентності судді, кожен з яких, відповідно до пунктів 2, 3 глави 2 розділу ІІ Положення, має на меті проявити і оцінити різні аспекти професійної підготовки і кваліфікації судді.

49. Під час кваліфікаційного оцінювання Комісія вирішує питання відповідності судді займаній посаді, тому така особа повинна підтвердити свою відповідність за усіма критеріями та відповідними їм показниками у тій послідовності, яку встановила Комісія.

50. За правилами пункту 9 глави 6 розділу ІІ Положення суддя (кандидат на посаду судді), який за результатами етапу «Іспит» набрав менше мінімально допустимого бала, на підставі відповідного рішення Комісії не допускається до етапу «Дослідження досьє та співбесіда», припиняє участь у кваліфікаційному оцінюванні та визнається таким, що не підтвердив здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді або відповідність займаній посаді.

51. Беручи до уваги наведене, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що ОСОБА_3 не підтвердила своєї професійної компетентності на етапі іспиту загалом, а тому не могла бути допущена до наступного етапу кваліфікаційного оцінювання.

52. Стосовно доводів позивача про неправомірне втручання у незалежність та недоторканність судді внаслідок висловлення у спірному рішенні рекомендації ВРП про звільнення судді ОСОБА_3 із займаної посади, суд попередньої інстанції обґрунтовано зауважив, що на цьому етапі ВККС не вирішує і не може вирішувати питання щодо подальшого виконання суддею професійних обов'язків. Це компетенція ВРП і рішення саме цього органу може мати юридичні наслідки для судді.

53. З приводу твердження скаржника про те, що Основний Закон не передбачає наведеної відповідачем підстави звільнення судді за результатами оцінки її кваліфікації, Велика Палата Верховного Суду враховує положення підпункту 4 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України, за якими з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності зазначеним законом, має бути оцінена в порядку, визначеному законом. Виявлення за результатами такого оцінювання невідповідності судді займаній посаді за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності чи відмова судді від такого оцінювання є підставою для звільнення судді з посади.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

54. Оцінюючи установлені під час вирішення спору обставини, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що немає правових підстав для визнання протиправним і нечинним рішення ВККС від 26 квітня 2018 року про невідповідність судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 займаній посаді та зобов'язання Комісії допустити її до другого етапу кваліфікаційного оцінювання.

55. Згідно зі статтею 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

56. ВеликаПалата Верховного Суду вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального права, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового немає.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

57. Відповідно до частини шостої статті 139 КАС якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

58. ОскількиВелика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 316, 322, 325 КАС, Велика Палата Верховного Суду,

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. С. Князєв
Судді:
Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко
С. В. Бакуліна Л. І. Рогач
В. В. Британчук І. В. Саприкіна
Д. А. Гудима О. М. Ситнік
В. І. Данішевська О. С. Ткачук
О. Р. Кібенко В. Ю. Уркевич
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська
Н. П. Лященко