Справа № 826/16764/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кузьменко А.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Справа № 826/16764/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Лукянової Г.О.,

представника відповідача Ніколаєнко О.С.,

представника третьої особи Козяр Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство « 112 Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2018 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Інформаційне агентство « 112 Україна»

до Національної ради України

з питань телебачення і радіомовлення,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: державне підприємство

«Парламентський телеканал «Рада»

про визнання дій протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство « 112 Україна» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: державне підприємство «Парламентський телеканал «Рада» про:

- визнання протиправним та скасування рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 09.11.2017 р. № 2132 «Про визначення переможця конкурсу та видачу ліцензії на мовлення з використанням вільного загальнонаціонального каналу мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 (стандарт DVB-T2 (MPEG-4))»;

- визнання протиправним та скасування рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 09.11.2017 р. № 2133 «Про відмову у видачі ліцензії на мовлення з використанням вільного загальнонаціонального каналу мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 (стандарт DVB-T2 (MPEG-4)».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він мав можливість краще за всіх забезпечити виконання конкурсних умов і що Парламентський телеканал Рада таких можливостей не має.

Крім того, апелянт наполягає на упередженості відповідача, на порушення ним принципів повноти та об'єктивності та зазначає що оскаржувані рішення Ради не відповідають вимогам законодавства, оскільки не містять детального обґрунтування.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на тому, що вимоги апелянта є безпідставними, що у спірних рішеннях наведено належне обґрунтування підстав, з яких вони прийняті Радою, та вказано відповідні норми законодавства, якими вона керувалася.

Третя особа - ДП «Парламентський телеканал Рада» також подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на тому, що доводи апелянта є голослівними, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували відсутність у Парламентського телеканалу Рада необхідних ресурсів для належного виконання конкурсних умов, а також на тому, що Парламентський телеканал Рада існує більше двадцяти років, а канал позивача на момент проведення конкурсу існував менше року.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.07.2017 р. Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення було прийнято рішення № 1370 «Про затвердження конкурсних умов», яким затверджено конкурсні умови на отримання ліцензії на вільному каналі мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 у стандарті DVB-T2 (MPEG-4) (територіальна категорія мовлення - загальнонаціональне мовлення).

Зазначеними конкурсними умовами визначено ліцензійні умови для мовлення, вимоги до програмної концепції, вимоги до організаційно-технічних зобов'язань учасників конкурсу, вимоги до фінансових та інвестиційних зобов'язань учасників конкурсу.

У цей же день, 27.07.2017 р. Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення № 1371, яким оголошено конкурс на отримання ліцензії на вільному каналі мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 у стандарті DVB-T2 (MPEG-4).

02.08.2017 р. у газеті «Голос України» № 141 (6646) та у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті відповідача опубліковано оголошення про конкурс.

28.09.2017 р. позивачем до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення було подано заяву про видачу (продовження) ліцензії на мовлення, в до якої додано:

- довіреність представника ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- нотаріально засвідчено копію статуту ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ «ІА « 112-Україна» від 18 вересня 2017 року;

- засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- орієнтовний штатний розклад ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- програмну концепцію мовлення ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- схематичне зображення структури власності ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- відомості про власників істотної участі ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- відомості про кінцевих бенефіціарних власників ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- відомості про пов'язаних осіб ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ІА « 112-Україна» ОСОБА_5 за 2016 рік;

- відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ІА « 112-Україна» ОСОБА_6 за 2016 рік;

- відомості про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ІА « 112-Україна» ОСОБА_7 за 2016 рік;

- засвідчену копію ліцензійного договору №б/н від 17 вересня 2017 року;

- засвідчену копію довідки про реєстрацію знаку для товарів і послуг №б/н від 17 вересня 2017 року;

- засвідчену копію розписки про одержання заявки на знак для товарів і послуг ДП «Український інститут інтелектуальної власності»;

- засвідчену копію заяви про реєстрацію знака для товарів в послуг в Україні ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- засвідчену копію листа ТОВ «Зеонбуд»;

- засвідчену копію договору, укладеного 18 вересня 2017 року між ТОВ «ІА « 112-Україна» та ТОВ «Зеонбуд»;

- організаційно-технічні зобов'язання ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- меморандум про анулювання ліцензій на мовлення № б/н від 26 вересня 2017 року;

- фінансові та інвестиційні зобов'язання ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- додаток №1 до фінансово-інвестиційних зобов'язань ТОВ «ІА « 112-Україна» «Розрахунок планової діяльності ТОВ «ІА « 112-Україна» на період 2017-2024»;

- засвідчену копію листа ПАТ «Укрсоцбанк»;

- засвідчену копію редакційного статуту ТОВ «ІА « 112-Україна»;

- засвідчену копію платіжного доручення №313 ПАТ «Укрсоцбанк» від 26 вересня 2017 року про сплату грошового внеску під конкурсну гарантію у розмірі 131 570,92 грн.;

- конкурсні переваги ТОВ «ІА « 112-Україна».

У конкурсних перевагах позивач, зокрема, зазначив, що може найкраще виконати вимоги конкурсних умов щодо програмної концепції мовлення, оскільки у загальному обсязі мовлення позивача 80 % становить частка соціально важливих програм (інформаційних та соціально-політичних) для забезпечення інформаційних потреб громадян.

Також до Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення для участі у конкурсі на отримання ліцензії на мовлення з використанням вільного загальнонаціонального каналу мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 (стандарт DVB-T2 (MPEG-4)) було подано п'ять заяв від інших осіб, а саме: ДП «Парламентський телеканал «РАДА»; ТОВ «Уніан ТБ»; ТОВ «Гравіс»; ТОВ «Новини 24 години»; ТОВ «ІА « 112-Україна».

ДП «Парламентський телеканал «РАДА» до поданої заяви про видачу (продовження) ліцензії на мовлення було додано:

- програмну концепцію мовленню ДП «Парламентський телеканал «РАДА», в якій вказано структурні елементи програмного наповнення та відповідні характеристики;

- інформацію про структуру власності:

- схематичне зображення структури власності;

- відомості про власників істотної участі;

- відомості про кінцевих бенефіціарних власників;

- відомості про пов'язаних осіб;

- копію листа керівника апарату ВРУ ОСОБА_8 від 25.11.2014 р. № 216426;

- копію протоколу зборів творчого колективу ДП «Парламентський телеканал «РАДА» від 29.12.2014 р.;

- копію протоколу зборів творчого колективу ДП «Парламентський телеканал «РАДА» від 25.11.2016 р.

Також у заяві ДП зазначено характеристику каналу мовлення,мережі мовлення, багатоканальної телемережі: 1 канал (програма) в багатоканальній телемережі МХ-5, ресурс мережі, територію, оператора телекомунікацій - ТОВ «Зеонбуд». Вказано періодичність, час, обсяги мовлення: 24 години на добу. Вид мовлення: багатоканальне. Територія розповсюдження: загальнонаціональне.

Крім того, вказаним учасником також було надано документи щодо створення ДП «Парламентський телеканал «РАДА», його статут, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, рішення про включення до реєстру неприбуткових установ та організацій, орієнтовний штатний розклад, копію свідоцтва про реєстрацію знаку для товарів і послуг, протоколу про наміри з оператором телекомунікацій ТОВ «Зеонбуд», зобов'язання ДП «Парламентський телеканал «РАДА»: організаційно-технічні, фінансові та інвестиційні, копію редакційного статуту, а також перелік передавальних станцій ТОВ «Зеонбуд».

За результатами розгляду заяв вказаних учасників конкурсу Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення від 09.11.2017 р. № 2132, яким:

- ДП «Парламентський телеканал «РАДА» визнано переможцем конкурсу на отримання ліцензії на мовлення з використанням вільного загальнонаціонального каналу мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 (стандарт DVB-T2 (MPEG-4), ресурс багатоканальної телемережі - 1 канал (програма), територія розповсюдження програм - Україна, місцезнаходження головної станції - м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, обсяг мовлення - 24 години на добу;

- вирішено видати ДП «Парламентський телеканал «РАДА» ліцензію на мовлення з використанням вільного загальнонаціонального каналу мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 (стандарт DVB-T2 (MPEG-4), ресурс багатоканальної телемережі - 1 канал (програма), територія розповсюдження програм - Україна, місцезнаходження головної станції - м. Київ, вул. Дорогожицька, 10, обсяг мовлення - 24 години на добу, відповідно до поданої заяви про видачу ліцензії на мовлення, затвердженої програмної концепції мовлення, згідно з додатком до рішення, конкурсних умов, строк дії ліцензії - 7 років.

Крім того, 09.11.2017 р. Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення прийнято рішення № 2133, відповідно до якого на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» позивачу відмовлено у видачі ліцензії на мовлення з використанням вільного загальнонаціонального каналу мовлення багатоканальної телемережі МХ-5 (стандарт DVB-T2 (MPEG-4) на тій підставі, що переможцем конкурсу визнано іншу особу.

Позивач, вважаючи зазначені рішення №№ 2132, 2133 Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення протиправними, звернувся до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача щодо дотримання ним всіх вимог конкурсних умов на отримання ліцензії не є безумовним аргументом для задоволення його заяви про отримання ліцензії на мовлення, оскільки здатність забезпечити виконання конкурсних умов є лише однією з підстав для надання Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення переваги при розгляді заяв на отримання ліцензії.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що можливість забезпечення виконання вимог конкурсних умов позивачем не виключає наявності такої можливості у інших учасників конкурсу, зокрема у ДП «Парламентський телеканал «Рада», яке має більший досвід роботи у даній сфері та може краще забезпечити виконання ліцензійних умов.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення» від 23.09.1997 р. № 538/97-ВР (далі - Закон № 538/97-ВР), «Про телебачення і радіомовлення» від 21.12.1993 р. № 3759-XII (далі - Закон № 3759-XII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону № 538/97-ВР визначено, що Національна рада є конституційним, постійно діючим колегіальним органом, метою діяльності якого є нагляд за дотриманням законів України у сфері телерадіомовлення, а також здійснення регуляторних повноважень, передбачених цими законами.

Статтею 3 Закону № 538/97-ВР передбачено, що діяльність Національної ради ґрунтується на принципах законності, незалежності, об'єктивності, прозорості, доступності для громадськості, врахування культурної, ідеологічної та політичної багатоманітності в суспільстві, врахування загальновизнаних міжнародних норм та стандартів у галузі телерадіомовлення, повноти і всебічного розгляду питань та обґрунтованості прийнятих рішень.

Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону № 3759-XII єдиним органом державного регулювання діяльності у сфері телебачення і радіомовлення незалежно від способу розповсюдження телерадіопрограм і передач є Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення.

У ст.ст. 13, 14 Закону № 538/97-ВР передбачено, що Національна рада наділена наглядовими та регуляторними повноваженнями щодо дотримання телерадіоорганізаціями вимог законодавства у галузі телерадіомовлення, а також нагляд за дотриманням ліцензіатами умов ліцензій.

Статтею 18 Закону №538/97-ВР закріплено, що ліцензування телерадіомовлення здійснює Національна рада. Ліцензія Національної ради на телерадіомовлення є єдиним і достатнім документом дозвільного характеру, що надає право ліцензіату вести телерадіомовлення. Порядок ліцензування телерадіомовлення визначається Законом України «Про телебачення і радіомовлення».

Частиною 1 статті 23 Закону № 3759-XII визначено, що ліцензування мовлення здійснюється виключно Національною радою відповідно до порядку та вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення».

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону № 3759-XII при проведенні конкурсів на видачу ліцензії на мовлення Національна рада керується необхідністю: забезпечення інформаційних потреб громадян, у тому числі забезпечення громадян місцевими новинами; захисту інтересів держави, протидії інформаційній агресії; захисту інтересів виробників національного аудіовізуального продукту; розвитку державної мови; захисту прав та інтересів національних меншин; захисту осіб, які опинилися на тимчасово окупованих територіях; захисту інтересів національних мовників; розвитку регіональних, місцевих і некомерційних мовників; реалізації державної політики з вивчення іноземних мов, спрямованої на забезпечення інтеграції України до європейського політичного, економічного і науково-освітнього простору.

Виходячи з цих пріоритетів Національна рада визначає на конкурсних умовах відповідні вимоги до програмної концепції мовлення.

Частинами 6, 7 статті 23 Закону № 3759-XII передбачено, що видача ліцензій на мовлення здійснюється на конкурсних засадах (за результатами відкритих конкурсів) або без конкурсів (за заявковим принципом) у випадках, передбачених цим Законом. На конкурсних засадах здійснюється видача ліцензій на: ефірне мовлення; багатоканальне мовлення з використанням радіочастотного ресурсу.

Згідно з ч. 9 ст. 23 Закону №3759-XII крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, ліцензія на мовлення, видана Національною радою, є єдиним і достатнім документом, що надає ліцензіату право відповідно до умов ліцензії здійснювати мовлення, користуватися каналами мовлення за умови наявності у володільців радіоелектронних засобів передбачених законом дозволів на їх експлуатацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 3759-XII конкурс на отримання ліцензії оголошується рішенням Національної ради. Повідомлення про проведення конкурсу публікується в засобах масової інформації, перелік яких визначається Національною радою, не пізніше ніж за 60 днів до закінчення терміну подачі заяв на видачу ліцензії.

Пунктами 11-14 статті 25 Закону № 3759-XII встановлено, що конкурсні умови визначаються Національною радою до оголошення конкурсу і затверджуються окремим рішенням Національної ради.

Конкурсні умови включають: а) ліцензійні умови для відповідного виду мовлення; б) вимоги до програмної концепції мовлення; в) вимоги щодо організаційно-технічних, фінансових та інвестиційних зобов'язань майбутнього ліцензіата.

Рішення про переможця конкурсу та про видачу ліцензії приймається Національною радою в місячний термін після завершення прийому заяв на отримання ліцензії.

При розгляді заяв Національна рада надає перевагу телерадіоорганізації, яка:

а) здатна найкраще забезпечити виконання конкурсних умов;

б) надає перевагу соціально важливим програмам (інформаційним, соціально-політичним, дитячим тощо), задовольняє інформаційні потреби національних меншин та забезпечує свободу слова;

в) має перевагу у фінансово-економічних та професійно-технічних можливостях телерадіомовлення;

г) є організацією суспільного телебачення і радіомовлення;

ґ) протягом одного року до дня подання заяви не допускала порушень вимог цього Закону щодо розкриття інформації про всіх кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), про всіх пов'язаних осіб та про структуру власності;

д) зобов'язується збільшити частку пісень державною мовою, передбачену частиною другою статті 9 цього Закону, на 5 і більше відсотків;

е) здатна найкраще забезпечити інтереси виробників національного аудіовізуального продукту.

Частиною 1 статті 30 Закону № 3759-XII визначено, що при проведенні конкурсу на видачу ліцензії на мовлення підставою для відмови у видачі ліцензії є перемога іншого заявника за результатами конкурсного відбору.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що здійснення ліцензування мовлення належить до виключної компетенції Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, яка реалізується вказаним суб'єктом владних повноважень за результатами відповідної конкурсної процедури, з урахуванням не лише формального дотримання конкурсантами вимог конкурсної документації, а й їх відповідності критеріям, визначеним у п. 14 ст. 25 Закону № 3759-ХІІ.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що підставою для надання відповідачем переваги за результатами конкурсу саме ДП «Парламентський телеканал «Рада», а не позивачу, стало те, що вказаний учасник конкурсу здатен краще забезпечити виконання конкурсних умов, зокрема, в загальному обсязі мовлення не менше 50 % становить частка соціально важливих програм (інформаційних та соціально-політичних) для забезпечення інформаційних потреб громадян; має суспільно важливе значення і реальну можливість подавати об'єктивну інформацію про діяльність Верховної Ради України, тобто відповідає законодавчо визначеним критеріям за п. 14 ст. 25 Закону № 3759-ХІІ.

Крім того, відповідно до «Організаційно-технічних, фінансових, інвестиційних зобов'язань ДП «Парламентський телеканал «Рада» від 25 вересня 2017 року №23-24/97 в останнього наявне високоякісне сертифіковане обладнання та збудована інфраструктура телевізійного виробництва з дотриманням прийнятих стандартів у сфері телекомунікацій, стандарт мовлення DBV-T2 (MPEG-4), від студії до апаратури мультиплексування та передавального обладнання сигнал доставляється по оптоволоконній лінії зв'язку «КАНКОМ», м. Київ.

Зазначене також свідчить про те, що вказаний конкурсант підтвердив відповідність його критеріям, визначеним у п. 14 ст. 25 Закону № 3759-ХІІ.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача стосовно врахування при визначенні переможця конкурсу й того, що значна кількість населення використовує звичайні ефірні антени та ТВ-приймачі стандарту DVB-T2, а також, що для широкого охоплення населення необхідні потужності ефірного сигналу, для прийому якого потрібен лише ефірний комплект, що значно дешевший, ніж супутниковий комплект (супутниковий приймач, супутникова тарілка, конвектори тощо), купівля якого для переважної більшості населення, особливо для людей з сільської місцевості, є фінансово недоступним.

При цьому, ДП «Парламентський телеканал «Рада», порівняно з іншими учасниками, зокрема позивачем, здатен забезпечити потреби й населення, яке використовує вказану техніку.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що однією з підстав для визначенням переможцем ДП «Парламентський телеканал «Рада» стало й те, що саме цей канал надає українському глядачеві збалансовану інформацію про політичні події, які відбуваються в країні, не надаючи переваги жодній із партій, а засідання Верховної Ради України транслюються без будь-якого редакційного втручання. Тобто глядачі, отримавши певну інформацію, можуть самостійно проаналізувати її, та сформувати своє власне уявлення про питання, що розглядаються Парламентом.

Також, судова колегія відзначає, що ДП «Парламентський телеканал «Рада» заснований у 1998 році та більше 19 років створює соціально-важливі програми (інформаційні та соціально-політичні), маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Крім того, постійно оновлюється технічна база до високих сучасних стандартів, журналістський колектив щоденно забезпечує сучасний медійний контент, впроваджує нові форми комунікації та інші новації. Приклади діяльності таких аудіовізуальних засобів (парламентських телеканалів та радіоканалів) у розвинутих демократичних країнах Європи та Америки засвідчують реальну свободу слова та є дієвим гарантом демократії, відкритості суспільства, прозорості процесів, які в ньому відбуваються.

При цьому, протягом 19-ти років діяльності телеканал не перебував у стані банкрутства, відсутня заборгованість з податків та зборів, з виплати заробітної плати та фінансово-господарських зобов'язань. Протягом останнього 2017 року закуплені нові сучасні технологічні камери, студійна техніка та інше обладнання, а відтак матеріально-фінансова база телеканалу дозволяє забезпечувати ефір на високому технічному рівні.

Отже, ДП «Парламентський телеканал «Рада» підтвердило не лише формальну відповідність конкурсним умовам, а й наявність в нього переваг за критеріями, регламентованими п. 14 ст. 25 Закону № 3759-ХІІ.

У свою чергу, на дату прийняття рішення про оголошення конкурсу ТОВ «Інформаційне агентство « 112 Україна» фактично здійснювало діяльність як юридична особа та суб'єкт інформаційної діяльності менше року, що саме по собі унеможливлює відповідність даного товариства п. «ґ» 14 ст. 25 вказаного Закону.

Крім того, надані позивачем копії сертифікату Національного реєстру рекордів «Найбільша інсталяція мікрофону» від 06 червня 2016 року, подяки Національної пластунської організації України від 22 листопада 2015 року, копії диплому Премії «НR-бренд, Україна 2015» 2015 року, грамоти Спортивного комітету України з нагоди міжнародного дня спортивного журналіста 02 липня 2014 року, почесної грамоти 24 окремого штурмового батальйону Збройних сил України «Айдар» 03 травня 2015 року, подяки Асоціації «Новомедія» за участь та партнерство у «Новомедіа Форум 2015» 2015 року, видані до моменту реєстрації позивача як суб'єкта інформаційної діяльності, а отже, не є безумовним свідченням переваги позивача під час участі у конкурсі.

Інші матеріали, що були додані позивачем до його заяви на участь в конкурсі та на які він посилався в суді як на доказ своєї переваги перед ДП «Парламентський телеканал «Рада», не надають достатніх правових підстав для висновку про наявність у нього більш пріоритетного становища за вказаними законодавчо визначеними критеріями порівняно із зазначеним телеканалом.

Отже, відповідачем доведено, що ДП «Парламентський телеканал «Рада» порівняно з позивачем здатне найкраще забезпечити виконання конкурсних умов, надає перевагу соціально важливим програмам, забезпечує свободу слова, має належні та найбільш прийнятні і ефективні для населення фінансово-економічні та професійно-технічні можливості телерадіомовлення, є організацією суспільного телебачення і радіомовлення, протягом одного року до дня подання заяви не допускало порушень вимог законодавства, тобто відповідає критеріям, регламентованим пунктом 14 статті 25 Закону № 3759-XII, а тому колегія суддів вважає, що Національною радою правомірно, виважено і обґрунтовано надано перевагу саме цьому учаснику конкурсу.

Доводи апелянта про те, що він міг краще за всіх забезпечити виконання конкурсних умов і що ДП «Парламентський телеканал «Рада» не має найкращих ресурсів, ґрунтуються на припущеннях та не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції з підстав, наведених вище.

При цьому, колегія суддів відзначає, що згідно з вимогами ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, тож у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на те, що ним було дотримано всі конкурсні умови на отримання ліцензії, не доводить протиправності оскаржуваних ним рішень Національної ради, оскільки здатність забезпечити виконання конкурсних умов є лише однією, але не виключною, підставою для надання Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення переваги при розгляді заяв на отримання ліцензії.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, можливість забезпечення виконання вимог конкурсних умов апелянтом не виключає наявності такої можливості в інших учасників конкурсу, зокрема у ДП «Парламентський телеканал «Рада».

Твердження апелянта про те, що оскаржувані ним рішення Ради є невмотивованими та не містять детального обґрунтування, що є порушенням вимог законодавства, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки в обох оскаржуваних позивачем рішеннях зазначені чіткі підстави, з яких вони прийняті, наведене відповідне законодавче підґрунтя та міститься мотивувальна частина. Зокрема, у рішенні № 2132 вказані конкретні критерії, якими керувався відповідач, надаючи перевагу саме державному підприємству, а не позивачу, а в рішенні № 2133 - підстави, з яких позивачу відмовлено у видачі відповідної ліцензії.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача зазначила, що необґрунтованість оскаржуваним рішень Ради, на її думку, полягає у тому, що вони не містять конкретного і чіткого порівняння ТОВ «Інформаційне агентство « 112 Україна» з ДП «Парламентський телеканал «Рада», але такі доводи апелянта не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки жодною нормою ані спеціального Закону, ані будь-якого іншого нормативно-правового акту не передбачено обов'язку Ради наводити саме порівняльний аналіз безпосередньо у своєму рішенні про обрання переможця та/або про відмову конкурсанту.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу й на те, що участь у конкурсній процедурі, окрім вказаних осіб, брали й інші конкурсанти (ТОВ «УНІАН ТБ», ТОВ «ГРАВІС», ТОВ «Новини 24 години») і наведення в рішенні про обрання переможця порівняння саме позивача і третьої особи, як на тому наполягає апелянт, було б необ'єктивним по відношенню до решти учасників.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 24.03.1998 р. по справі «Олссон проти Швеції» суд зазначив, що рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Доводи апелянта про упередженість відповідача при проведенні конкурсу та визначенні переможця засновані на припущеннях і, у відповідності до вимог ст. 242 КАС України, не можуть бути покладені в основу судового рішення.

При цьому, таким доводам надавалася оцінка під час розгляду справи в суді першої інстанції і, як було правильно встановлено судом, листом від 01 липня 2016 року №13/109, на який посилається апелянт, Голові Верховної Ради України ОСОБА_9 повідомлено про запланований повний перехід з аналогового на цифрове мовлення до 30 червня 2017 року та про доцільність отримання ліцензії на цифрове мовлення.

Також, листом від 24 жовтня 2016 року №16/3125 директору ДП «Парламентський телеканал «Рада» у відповідь на лист №23-24/166 від 07 жовтня 2016 року повідомлено, що у разі оголошення Національною радою конкурсу на отримання ліцензії на мовлення з використанням вільних каналів у багатоканальних телемережах, ДП «Парламентський телеканал «Рада» може взяти у ньому участь.

При цьому, безпосередньо про оголошення конкурсу відповідачем прийнято відповідне рішення лише 27 липня 2017 року № 1371, а відтак доводи апелянта щодо надання відповідачем привілеїв державному підприємству ґрунтуються на припущеннях, оскільки аналіз змісту листа від 01 липня 2016 року № 13/109 свідчить виключно про інформування щодо переходу на цифрове мовлення.

Крім того, як було правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до вимог постанови КМУ від 09 червня 2006 року № 815 (в редакції станом на дату надіслання листа від 01 липня 2016 року № 13/109) остаточний перехід від аналогового телевізійного мовлення до цифрового телебачення мав відбутись до 30 червня 2017 року. Втім, дана постанова КМУ оприлюднена на сайті ВР України для загального доступу у встановленому порядку та є обов'язковою до виконання учасниками відповідних правовідносин.

Тобто, кожний телеканал був повідомлений про планову дату переходу на цифрове мовлення та мав реальну можливості, за необхідності, здійснити підготовку та провести організаційно-технічні заходи з метою переходу з аналогового на цифрове мовлення до 30 червня 2017 року.

Отже, лист Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 01 липня 2016 року № 13/109 носить інформативний характер та не створював жодних переваг для ДП «Парламентський телеканал «Рада».

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом повно та всебічно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство « 112 Україна» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство « 112 Україна» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України, виготовлено 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: