Справа № 0540/5665/18-а
Суддя: Загацька Т. В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р. Справа№0540/5665/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача 1 Орлатого В.М.,

представника відповідача 2 Ставицького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області, відповідача 2: Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (87503, АДРЕСА_1) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Георгієвська, буд. 30 а), Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 9), з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної міграційної служби України про припинення провадження по справі про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України та висновок Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби України про недоцільність прийняття позивача до громадянства України;

- зобов'язати Головне управління в Донецькій області Державної міграційної служби України повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України без врахування незаконного висновку Служби безпеки України про недоцільність прийняття позивача до громадянства України в інтересах забезпечення національної безпеки України та врахуванням факту відсутності підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України не допускається та підготувати висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та направити його у встановленому діючим Законодавством України до ДМС України;

- зобов'язати Державну міграційну службу України затвердити висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та надіслати його разом з документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що у вересні 2016 року він звернувся до Лівобережного районного відділу у місті Маріуполі ГУ в Донецькій області Державної міграційної служби України з клопотанням про його прийняття до громадянства України та надав усі необхідні документи. В квітні 2018 року позивач отримав повідомлення про припинення провадження по справі про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України, у зв'язку з отриманням інформації від СБУ України про недоцільність прийняття позивача до громадянства України.

Позивач вважає, що рішення ДМС України про припинення провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, прийняті незаконно, з перевищенням повноважень, порушують затверджений «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», прийняті на надуманих підставах, які не передбачені діючим законодавством України, чим порушує вимоги Закону України «Про громадянство України», отже, підлягають скасуванню.

Відповідач-1 Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області позовні вимоги не визнало, через відділ документообігу та архівної роботи суду надало відзив на адміністративний позов. В обґрунтування заперечень на позовну заяву представником Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області зазначено, що рішення про відмову прийняття до громадянства України ОСОБА_1 було прийнято Комісією при Президентові України з питань громадянства, а матеріали повернуто до ДМС. Зазначено, що Головне управління Державної міграційної служби в Донецькій області винесло висновок про припинення повноваження за заявою ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України відповідно до абз. 8 п. 102 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Вказує на те, що рішення Служби безпеки України щодо недоцільності прийняття до громадянства України ОСОБА_1, не оскаржувалось та не визнано незаконним.

Зазначає, що вимоги позивача про зобов'язання ГУ ДМС у Донецькій області підготувати висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та направити його у встановленому порядку до ДМС України, зобов'язання ДМС України затвердити висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та надіслати його до Комісії при Президентові України з питань громадянства не відповідають вимогам Конституції України та порушує дискреційні повноваження ГУ ДМС у Донецькій області.

З урахуванням наведеного, представник ГУ ДМС у Донецькій області вважає, що управління як територіальний орган центрального органу виконавчої влади діяло у межах законодавства України, та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Від відповідача-2 Державної міграційної служби України на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, у якому він просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Вважає, що позивачем обрано помилковий спосіб захисту своїх інтересів, оскільки предметом судового спору фактично є відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України на підставі висновку Служби безпеки України, який позивач вважає незаконним. Проте ДМС України такого рішення не приймало так, як це не належить до її компетенції, законність висновку Служби безпеки України позивачем не оскаржувалось.

Вважає, що Державна міграційна служба України діяла виключно відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 13.08.2018 року було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.08.2018 року відкладено підготовче засідання до 02.10.2018 року.

У судовому засіданні 02.10.2018 року суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про залучення у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Департамент з питань громадянства Адміністрації Президента України.

Ухвалою суду від 02.10.2018 року продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено підготовче засідання на 06.11.2018 року.

Ухвалою суду від 01.11.2018 року у задоволенні клопотання представників сторін про забезпечення їх участі у судовому засіданні 06.11.2018 року в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року забезпечено участь представника позивача у судовому засіданні, яке відбудеться 27.11.2018 року о 11-00 год. в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.11.2018 року забезпечено участь представника відповідача у судовому засіданні, яке відбудеться 27.11.2018 року о 11-00 год. в режимі відеоконференції.

27.11.2018 року у судовому засіданні відкладено розгляд справи.

Ухвалою суду від 29.11.2018 року забезпечено участь представників стоін у судовому засіданні, яке відбудеться 04.12.2018 року о 9-00 год. в режимі відеоконференції.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні 04.12.2018 року в режимі відеоконференції підтримали позовні вимоги, просили адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідач-1 Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області у судовому засіданні 04.12.2018 року заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-2 Державної міграційної служби України у судовому засіданні 04.12.2018 року в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Республіки Вірменія, особа без громадянства, з 27.03.1996 року постійно проживає на території України відповідно до посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 (а.с. 10-11).

25.06.2016 року звернувся до Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області з заявою про прийняття до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України від 18.01.2001 року "Про громадянство України", як особа, яка перебуває у шлюбі з громадянкою України понад два роки (а.с. 162-164).

Листом від 29.12.2017 року №2/3/3-34862н/т Служба безпеки України повідомила заступника Голови Комісії при Президентові України з питань громадянства ОСОБА_6, що в інтересах забезпечення національної безпеки України вважається за доцільне відмовити у прийнятті до громадянства України, зокрема, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 156-157).

Листом Департаменту з питань громадянства Адміністрації Президента України від 09.01.2018 року № 20-14/2 повернуто Державній міграційній службі України матеріали справи про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 (а.с. 155).

Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України матеріали справи про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 повернуто Головному управлінню ДМС України в Донецькій області (а.с. 165).

Лівобережний районний відділ у місті Маріуполі Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області листом від 27.03.2018 року № 27-1815 повідомив ОСОБА_1 про припинення провадження по справі про прийняття до громадянства України, у зв'язку з поверненням Адміністрацією Президента України з причин того, що Служба безпеки України в інтересах забезпечення національної безпеки України вважає доцільним відмовити у прийнятті до громадянства України ОСОБА_1 (а.с. 160).

02.04.2018 року начальником управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Донецькій області затверджено висновок про припинення провадження за заявою громадянина ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України, у зв'язку з прийнятим СБУ рішенням про недоцільність прийняття до громадянства України ОСОБА_1 в інтересах забезпечення національної безпеки України (а.с. 158-159).

Державна міграційна служба України повідомила ОСОБА_1 у відповідь на його звернення, що матеріали справи про прийняття до громадянства України 22.01.2018 року надіслано до ГУМВС України в Донецькій області (а.с. 14).

Служба безпеки України повідомила представника позивача у відповідь на його звернення щодо підстав за наявності яких прийняття до громадянства України особи без громадянства ОСОБА_1, не допускається, що рішення про відмову у прийнятті до громадянства України стосовно ОСОБА_1 не приймалось (а.с. 15).

Отже, між сторонами по справі виник спір стосовно наявності (відсутності) протиправних дій Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області та Державної міграційної служби України щодо припинення провадження за заявою громадянина ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями Закону України «Про громадянство України» визначається правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України;

2) подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов'язання припинити іноземне громадянство (для іноземців);

3) безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років.

Ця умова не поширюється на іноземців чи осіб без громадянства, які перебувають у шлюбі з громадянином України понад два роки, і на іноземців чи осіб без громадянства, які перебували з громадянином України понад два роки у шлюбі, що припинився внаслідок його смерті. Дворічний термін перебування у шлюбі з громадянином України не застосовується до іноземців і осіб без громадянства, яким було надано дозвіл на імміграцію відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про імміграцію"

4) отримання дозволу на імміграцію;

5) володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування. Ця умова не поширюється на осіб, які мають певні фізичні вади (сліпі, глухі, німі);

6) наявність законних джерел існування. Ця умова не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні або притулок в Україні.

Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Даний Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 101 Порядку визначено, що управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого подано документи щодо прийняття особи до громадянства України або виходу неповнолітньої особи з громадянства України, перевіряє відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до п. 102 Порядку Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі, до якого подано документи, перевіряє:

відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України;

відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається.

Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі надсилає подані документи до органів Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України, які у межах своєї компетенції перевіряють (у тому числі в банках даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу) відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається. Про результати перевірки органи Служби безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України повідомляють головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі не пізніш як у двомісячний строк з дня одержання документів.

Положеннями абз. 5 ст. 102 Порядку передбачено, якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також будуть виявлені підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається, головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі готує висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника.

Відповідно до абз. 1 п. 103 Порядку Державна міграційна служба України перевіряє:

відповідність оформлення поданих документів вимогам законодавства України;

підтвердження документами виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України;

відсутність підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід із громадянства України не допускається.

Згідно до абз. 3 п. 103 Порядку якщо документи оформлені належним чином і підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також відсутні підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається, Державна міграційна служба України затверджує висновок головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі про можливість задоволення клопотання заявника та надсилає його разом із поданими документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Крім того, абз. 4 ст. 103 Порядку передбачено, що якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України або виходу з громадянства України, а також будуть виявлені підстави, за наявності яких прийняття до громадянства України або вихід з громадянства України не допускається, Державна міграційна служба України припиняє провадження за цією заявою, про що через головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі повідомляється управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого були подані документи.

На підставі викладеного суд зазначає, що органи міграційної служби наділені повноваженнями направляти подані документи про оформлення набуття громадянства до органів СБУ, МВС, та відповідно органи СБУ, МВС у межах своєї компетенції здійснюють перевірку отриманих документів та про результати такої перевірки повідомляють органи міграційної служби. В подальшому органи ДМС аналізують отримані дані від органів СБУ та МВС України та у разі встановлення підстав за яких прийняття до громадянства не допускається, готують висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника.

Судовим розглядом було встановлено, що на виконання вищевказаних норм позивачем документи для прийняття до громадянства України були подані до Орджонікідзевського РВ у м.Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області ГУДМС України в Донецькій області.

Також, судом встановлено, що ГУДМС України в Донецькій області було складено висновок про можливість задоволення клопотання позивача щодо прийняття до громадянства України та відповідно до листа № 2.2-5899/3 від 21.09.2016 року направлено до Державної міграційної служби України.

З урахуванням вимог п. 103 Порядку Державною міграційною службою України було затверджено відповідний висновок та направлено матеріали справи до Комісії при Президентові України в питань громадянства.

Зазначені обставини справи визнаються учасниками справи та не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про громадянство» Комісія при Президентові України з питань громадянства:

1) розглядає заяви про прийняття до громадянства України, вихід з громадянства України та подання про втрату громадянства України і вносить пропозиції Президенту України щодо задоволення цих заяв та подань;

2) повертає документи про прийняття до громадянства України чи про вихід з громадянства України уповноваженому центральному органу виконавчої влади з питань громадянства або Міністерству закордонних справ України для їх оформлення відповідно до вимог чинного законодавства України.

3) контролює виконання рішень, прийнятих Президентом України з питань громадянства.

Відповідно до п. 110 Порядку попереднє опрацювання та підготовку матеріалів з питань громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства здійснює відповідний структурний підрозділ Адміністрації Президента України. Якщо під час попереднього опрацювання та розгляду матеріалів з питань громадянства України буде встановлено, що подані заявником документи про прийняття до громадянства України чи про вихід із громадянства України або подання, затверджені Державною міграційною службою України чи Міністерством закордонних справ України, про втрату громадянства України та додані до них необхідні документи, або документи про припинення громадянства України за підставами, передбаченими міжнародними договорами України, не оформлені відповідно до вимог законодавства України та міжнародних договорів України з питань громадянства, такі заяви, подання та документи повертаються відповідним структурним підрозділом Адміністрації Президента України відповідно до Державної міграційної служби України чи Міністерства закордонних справ України для доопрацювання та усунення недоліків.

Листом від 09.01.2018 року № 20-14/2 Департамент з питань громадянства Адміністрації Президента України повернув Державній міграційній службі України матеріали справи про прийняття до громадянства України ОСОБА_1 (а.с. 155), в додатках до якого було направлено лист Служба безпеки України від 29.12.2017 року №2/3/3-34862н/т про доцільність відмовити у прийнятті до громадянства України, зокрема, ОСОБА_1.

З урахуванням заперечень з боку Служби безпеки України щодо прийняття заявника до громадянства України припинено провадження за заявою позивача про прийняття до громадянства України та ГУДМС України в Донецькій області складено висновок про припинення провадження.

Відтак, суд зазначає, що ГУДМС України в Донецькій області, отримавши вищенаведені заперечення Служби безпеки України - повноважного органу щодо перевірки відомостей, зазначених позивачем у заяві, у відповідності до приписів Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, не міг залишити їх поза увагою та не врахувати при прийнятті рішення про припинення провадження за заявою про прийняття до громадянства України.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено права органів ДМС України приймати до громадянства України за наявності заперечень, висловлених органом Служби безпеки України.

В судовому засіданні було встановлено, що Державною міграційною службою України рішення про припинення провадження по справі про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України не приймалось.

Суд зазначає, що Служба безпеки України висловила заперечення, що є підставою для відмови органу Державної міграційної служби у прийнятті до громадянства України. Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України про припинення провадження по справі про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України та висновку Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби України про недоцільність прийняття позивача до громадянства України.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано доказів оскарження та визнання дій Адміністрації Президента України протиправними при поверненні матеріалів стосовно прийняття до громадянства відповідно до п. 110 Порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки висновок Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби України від 02.04.2018 року про припинення провадження за заявою позивача про прийняття до громадянства України прийнятий на підставі заперечень Служби безпеки України, Державна міграційна служба України та Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області діяли в межах наданих повноважень та у відповідності до приписів Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Стосовно вимоги позивача про зобов'язання Головне управління в Донецькій області Державної міграційної служби України повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України без врахування незаконного висновку Служби безпеки України про недоцільність прийняття позивача до громадянства України в інтересах забезпечення національної безпеки України та врахуванням факту відсутності підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України не допускається та підготувати висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та направити його у встановленому діючим Законодавством України до ДМС України; зобов'язання Державну міграційну службу України затвердити висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та надіслати його разом з документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб'єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов'язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб'єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб'єкта владних повноважень.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи вищезазначене, оскільки суд не може перебирати на себе функцій суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області та Державна міграційна служба України при розгляді заяви позивача та прийнятті оскаржуваного висновку від 02.04.2018 року про припинення провадження за заявою про прийняття до громадянства України особи без громадянства ОСОБА_1, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про імміграцію" та Законом України "Про громадянство України", з дотриманням вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржуваний висновок є таким, що прийнятий в межах чинного законодавства України, та не підлягає скасуванню.

На переконання суду, позивач достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, суду не надав. Натомість відповідачі довели суду правомірність прийнятих рішень.

Отже, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваних рішень відповідачі діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв'язку із чим позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, задоволення не підлягають.

Щодо судового збору суд зазначає, що відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 122, 132, 139, 143, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (87503, АДРЕСА_1) до відповідача 1: Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Георгієвська, буд. 30 а), відповідача 2: Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 9) про визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України про припинення провадження по справі про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України та висновку Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби України про недоцільність прийняття ОСОБА_1 до громадянства України; зобов'язання Головного управління в Донецькій області Державної міграційної служби України повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України без врахування незаконного висновку Служби безпеки України про недоцільність прийняття ОСОБА_1 до громадянства України в інтересах забезпечення національної безпеки України та врахуванням факту відсутності підстав, за наявності яких прийняття до громадянства України не допускається та підготувати висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та направити його у встановленому діючим законодавством України до ДМС України; зобов'язання Державної міграційної служби України затвердити висновок про можливість задоволення клопотання ОСОБА_1 про прийняття до громадянства України та надіслати його разом з документами до Комісії при Президентові України з питань громадянства - відмовити.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 04.12.2018 року.

Повний текст рішення виготовлено 14.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Загацька Т. В.