Справа № 0440/7132/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2018 року Справа № 0440/7132/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1О.) звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач), яка з врахуванням уточнень просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018 року №000242/04-36-40-05/НОМЕР_1, яким до неї застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 6800 грн. 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що нею здійснювався продаж алкогольних напоїв (пива) роздрібно, у тому числі на розлив, що відповідає виду діяльності згідно наявної ліцензії. З норм чинного законодавства випливає, що до субєкта господарювання, що не має статусу субєкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці. В акті жодним чином не відображено, що продаж алкогольних напоїв (пива) на розлив здійснювався у приміщенні, в якому наявні спеціально обладнані місця для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці), а також наявність посуду, в якому неможливо придбати такі напої «на винос». Отже, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, а тому висновки податкового органу є безпідставними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, надано строк на усунення виявлених недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
02.11.2018 р. на адресу суду від Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає адміністративний позов та вважає його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. В ході проведення перевірки магазину, де позивач здійснює господарську діяльність було встановлено продаж алкогольних напоїв (пива) на розлив у місці, яке не має статусу місця громадського харчування реалізовано на розлив 1 (один) бокал (пластиковий стакан) пива «Зіберт світле» ємкістю 0,5 л за ціною 13,00 грн., про що складено акт фактичної перевірки на підставі якого винесено спірне податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій у розмірі 6800,00 грн. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання не в місцях громадського харчування. Враховуючи викладене, вважає, що фактична перевірка позивача проведена відповідно до чинного законодавства, штрафна санкція застосована обґрунтовано.
20.11.2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 наполягає на задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи доводами аналогічними тим, що викладені в позовній заяві.
Згідно з ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в повному обсязі, з огляду на наступне.
Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія В00 №341312, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області 27.11.1996р.
З матеріалів справи встановлено, що 17.08.2018 року відповідно до пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, на підставі наказу від 15.08.2018 року №4621-п та направлень від 15.08.2018 року №9920 та №9921, у звязку з наявністю інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, посадовими особами відповідача була проведена фактична перевірка магазину «Продукти» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Каховська, 116, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1
31.08.2018 року, з огляду на порушення ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідачем було прийнято рішення №000242/04-36-40-05/НОМЕР_1 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 6800 грн. 00 коп. за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання не в місцях громадського харчування.
Не погоджуючись з наведеним рішенням про застосування штрафних санкцій ФОП ОСОБА_1. звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 11 частини першої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.
Частиною чотирнадцятою статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до частини шостої статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб'єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб'єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Згідно з абзацом девятим частини другої статті 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону у розмірі 6800 гривень.
Наведені норми законодавства встановлюють, що торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб'єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів, недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.
Як вбачається з матеріалів справи, ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями була надана ФОП ОСОБА_1 за адресою: Дніпропетровська обл., м.Кривий Ріг, вул.Каховська, 116 магазин, де проводилась перевірка.
Приймаючи рішення про застосування до позивача штрафних санкцій, відповідач виходив з видаткової накладної №1164468 від 15.08.2018 року, згідно якої позивачем, серед іншого, було реалізовано на розлив 1 (один) бокал (пластиковий стакан) пива «Зіберт світле» ємкістю 0,5 л за ціною 13,00 грн., що на думку податкового органу підтверджує продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання не в місцях громадського харчування.
Суд не погоджується з такими висновками відповідача та вважає, що видаткова накладна, копія якої міститься в матеріалах справи, лише підтверджує факт продажу алкогольного напою на розлив, що не заперечується позивачем, однак, не підтверджує факт продажу напою саме з метою споживання на місці.
В матеріалах справи відсутні докази про продаж позивачем алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, у позивача наявна ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та, водночас, відсутні умови і обладнання, які б надавали можливість покупцям споживати алкогольні напої за місцем його реалізації.
Акт перевірки не є беззаперечним доказом вчиненого правопорушення в межах спірних правовідносин. Такий акт повинен оцінюватись судом у сукупності з іншими доказами.
Суд відхиляє доводи відповідача, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт продажу позивачем алкогольного напою для його споживання на місці, оскільки останній може підтверджувати лише факт продажу алкогольного напою, проте не факт споживання його на місці реалізації. Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.
Під час перевірки посадовими особами не було встановлено факту продажу позивачем алкогольного напою на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право позивача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), оскільки позивач має відповідну ліцензію.
У Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» чітко зазначено щодо необхідності мати відповідний спеціальний статус, який надає право здійснювати діяльність з продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці, з обов'язковою умовою споживання реалізованих алкогольних напоїв на місці, а факт продажу позивачем алкогольних напоїв для споживання їх саме на місці продажу не доведено відповідачем належними доказами при розгляді даної справи.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що застосування фінансових санкцій за порушення статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є протиправним.
Недоведеність з боку відповідача належними доказами складу правопорушення передбаченого статтею 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» свідчить про відсутності підстав для застосування визначеної абзацом десятим частини другої статті 17 цього Закону штрафної (фінансової) санкції у сумі у сумі 6800 грн.
Аналогічні висновки також містяться у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.09.2018 року справа №820/1335/17.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є необґрунтованим, прийнятим не у відповідності до норм чинного законодавства, у зв'язку із чим є протиправним та підлягає скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.08.2018 року №000242/04-36-40-05/НОМЕР_1, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 6800 грн. 00 коп.
Копію рішення суду направити сторонам.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 14 грудня 2018 р.

Суддя О.М. Неклеса