Справа № 509/3369/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/3369/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з Овідіопольського районного суду Одеської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання публічної інформації за його запитом; зобов'язати відповідача надати повну інформацію, що запитувалась позивачем згідно його інформаційного запиту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.05.2018 року він звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати копію рішення Кароліно-Бугазької сільської ради, на підставі якого ОСОБА_2 надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2. Разом з тим 12.06.2018 року відповідач листом від 04.06.2018 року №С-206 відмовив позивачу в задоволенні його запиту на підставі того, що запитувані позивачем документи містять інформацію з обмеженим доступом.

Не погодившись із зазначеними діями Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 06.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження із повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 04 грудня 2018 року.

Позивач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 54-55), в якому також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на адміністративний позов не надав, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно (а.с. 52), причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не заявляв.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом у справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 16.05.2018 року звернувся до відповідача із інформаційним запитом, в якому просив надати йому копію рішення Кароліно-Бугазької сільської ради, на підставі якого ОСОБА_2 надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Як вбачається із відповіді Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, вищезазначений запит було отримано відповідачем 30.05.2018 рокую (а.с. 5).

Разом з тим, листом від 04.06.2018 року №С-206 відповідач відмовив позивачу у задоволенні його запиту на отримання публічної інформації на підставі того, що запитувані позивачем документи містять персональні дані.

Не погодившись із зазначеними діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Дослідивши адміністративний позов ОСОБА_1 та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Згідно ст.1 Закон №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч.ч. 1 та 2 ст.19 Закону №2939-VI).

З огляду на пункт 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Право на доступ до публічної інформації гарантується: обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (пункт 1 частини першої статті 3, пункт 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VІ).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону, згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Види та порядок обмеження доступу до інформації передбачено статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації"

Так відповідно до частини 2 ст. 6 Закону №2939-VІ передбачено можливість здійснення обмеження відповідно до закону доступу до інформації при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Разом з тим, за приписами частини 5 статті 6 цього Закону зазначено, що не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При цьому зазначене положення (при дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті) не поширюється тільки на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Аналогічне положення відображене у частині 11 статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування», згідно якого акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Складовою частиною комунального майна є земля (частина перша статті 142 Конституції України, частина перша статті 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно, не може бути обмежено доступ до інформації про земельні ділянки, надані приватним особам у користування або передані у власність, а так само прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали такі ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження (частина 2 ст. 11 Закону №2657-ХІІ).

В абзаці другому частини третьої статті 5 Закону України від 01 червня 2010 року №2297-VІ «Про захист персональних даних» визначено, що не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону № 2939-VІ.

Крім того, відповідно що частини 7 статті 6 Закону №2939-VІ зазначено, що обмеженню доступу, за приписами, підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №806/1726/16.

Таким чином, на підставі аналізу вищенаведених норм права суд доходить висновку, що не підлягає обмеженню в наданні за запитами про публічну інформацію інформація про прізвища, ім'я, по батькові фізичних осіб, умови отримання від органів державної влади і органів місцевого самоврядування у користування або у власність державного або комунального майна, земельних ділянок, коштів, копії відповідних правових актів й договорів, які містять вказану інформацію. Якщо у договорі купівлі-продажу, правовому акті органу влади міститься інша інформація, яка має ознаки конфіденційної, то при наданні копій вказаних документів вона підлягає вилученню у спосіб, який унеможливлює її з'ясування.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що відмова Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області, викладена у листі від 04.06.2018 року №С-206, у задоволенні запиту позивача на отримання публічної інформації від 16.05.2018 року через імовірну наявність у запитуваному рішенні персональних даних є протиправною та такою, що не відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Неподання суб'єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості своїх дій щодо відмови ОСОБА_1 у наданні доступу до публічної інформації.

Разом з тим, з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог суд вважає за необхідне зазначити, що за своєю правовою природою бездіяльність - це як пасивна форма поведінки особи, що полягає у не вчиненні нею конкретних дій, які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах; так і характеризується свідомим і вольовим актом поведінки особи.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту прав, які він вважає порушеними, зокрема визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо ненадання публічної інформації за його запитом, не є правильним, так як Кароліно-Бугазькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області не було допущено бездіяльності; натомість відповідачем було вчинено дію та відмовлено у наданні публічної інформації.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо відмови у наданні публічної інформації на запит позивача від 16.05.2018 року, позовних вимог щодо яких позивачем заявалено не було. В задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності з наведених підстав суд вважає за необхідне відмовити.

Оскільки відмова Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області не містить жодного посилання на конкретні персональні дані в запитуваному рішенні відповідача, які не давали їй змогу, як розпоряднику публічної інформації, її надати, суд доходить висновку про необхідність застосування ефективного засобу юридичного захисту прав та інтересів позивача, що були порушені Кароліно-Бугазькою сільською радою Овідіопольського району Одеської області, та зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 повну інформацію, що запитувалась позивачем згідно його інформаційного запиту з копією запитуваного рішення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011року № 3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні обставини для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (32300, АДРЕСА_1) до Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області (67844, Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 1) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Кароліно-Бугазької сільської ради Овідіопольського району Одеської області щодо відмови в наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 від 16.05.2018 року.

Зобов'язати Кароліно-Бугазьку сільську раду Овідіопольського району Одеської області повторно розглянути запит на публічну інформацію ОСОБА_1 від 16.05.2018 року та надати на нього повну відповідь з копією запитуваного рішення.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П'ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.