Справа № 0640/3736/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0640/3736/18

Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

12 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, скасування постанови №56376834 від 22.06.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2018 року позивач, ОСОБА_2, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №56376834 від 22.06.2018, згідно виконавчого листа № 806/3737/17, виданого 17 квітня 2018 року Житомирським окружним адміністративним судом, яким зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення та її виплату.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 10 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що відповідач діяв у спосіб передбачений законом та з чітким дотриманням вимог законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що суд першої інстанції неправомірно обмежив строк для подання апеляційної скарги скоротивши його до 10 днів. Позивач вважає, що боржник не виконав рішення суду в повному обсязі, а тому діями головного державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження порушено його право на перерахунок пенсії в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив про особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, а також зазначив, що застосовувати до боржника заходи примусового виконання в порядку статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", не можливо, оскільки боржник не ухиляється від виконання рішення суду та виконав його в межах наданих повноважень.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 16 березня 2018 року у справі №806/3737/17 зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23.12.2015, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", №947 від 18.11.2015 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268" та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01.01.2016 на підставі довідки наданої ліквідаційною комісією УМВС України про розмір грошового забезпечення.

25 квітня 2018 року Житомирським окружним адміністративним судом ОСОБА_2 було видано виконавчий лист № 892//2018 у справі №806/3737/17.

7 травня 2018 року позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Житомирській області із заявою про примусове виконання рішення у справі №806/3737/17.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області від 14.05.2018 відкрито виконавче провадження ВП №56376834 з примусового виконання виконавчого листа №892/2018, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 25.04.2018 у справі №806/3737/17.

В матеріалах адміністративної справи міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.05.2018 №6893/04-02 яким повідомлено Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області про те, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі № 806/3737/17 ОСОБА_2 з 01.01.2016 проведено перерахунок пенсії відповідно до довідки про розмір грошового забезпечення.

22 червня 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виконавчого листа №892/2018, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 25.05.2018 у справі №806/3737/17 відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження". (а.с.46)

Вважаючи таку постанову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Так, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-19, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Також, статтею 5 Закону № 14041404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно частин п'ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Як встановлено судом першої інстанції зі змісту виконавчого листа № 892/2018 від 25.04.2018, виданого Житомирським окружним адміністративним судом у справі № 806/3737/17, що резолютивна частина судового рішення не містить жодних застережень щодо виплати одним платежем усієї суми пенсії, яка перерахована та нарахована за період із 01.01.2016 по день перерахунку.

Також встановлено, що на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, ОСОБА_2 було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області. Основний розмір пенсії ОСОБА_2 після проведеного перерахунку становить 3204,88 гривні, а в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №6893/04-02 від 24.05.2018 зазначено, що оскільки розмір пенсії ОСОБА_2 є більшим ніж розмір пенсії після виконання рішення суду, тому доплата за рішенням суду відсутня.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, відповідачем проведено перерахунок пенсії у відповідності до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі №806/3737/17, але оскільки, сума пенсії на виконання рішення суду є меншою, ніж при перерахунку на виконання постанови КМУ №103, тому доплата до пенсії (виплата перерахованої різниці) за вищенаведеним судовим рішенням відсутня, а пенсія виплачується позивачу у розмірі обрахованому на виконання постанови КМУ №103.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин, отже відповідач діяв у спосіб передбачений законом та з чітким дотриманням вимог законодавства, а тому були відсутні правові підстави для задоволення позову.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправомірно обмежив строк для подання апеляційної скарги скоротивши його до 10 днів, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 КАС України. Відповідно до ч. 6 зазначеної статті апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, а тому доводи апеляційної скарги судом не приймаються.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів наголошує, що судом першої інстанції зроблено правомірний висновок, що відповідачем проведено перерахунок пенсії у відповідності до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.03.2018 у справі №806/3737/17, а пенсія виплачується позивачу у розмірі обрахованому на виконання постанови КМУ №103. Отже, відповідач діяв у спосіб передбачений законом та з чітким дотриманням вимог законодавства, а тому в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.