Справа № 816/1856/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/1856/18

Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Калитки О. М.

суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2018, суддя Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 29.08.18 по справі № 816/1856/18

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просила суд:

- скасування рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.04.2018 №164, яким відмовлено у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 30.11.2017 №224, виданої ПАТ "Лубнифарм", як незаконного;

- зобов`язання Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати пенсію відповідно до довідки від 20.11.2017 №224 із заробітної плати: за липень 1986 року -0,01929 грн, за серпень 1986 року -0,01972 грн, а всього за червень та липень 1986 року -0,03901 грн, виданої ПАТ "Лубнифарм" відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок №207-7 від 10.06.1986 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи із 30 березня 2018 року, з урахуванням раніше сплачених сум пенсій.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на призначення пенсії виходячи із заробітної плати, що мала бути ним одержана за роботу в зоні відчуження з урахуванням нормативних документів, з яких нещодавно було знято гриф "Таємно". У зв`язку з чим вважає незаконним оскаржуване рішення відповідача, яким відмовлено у перерахунку його пенсії на підставі довідки ПАТ "Лубнифарм" від 30.11.2017 №224, де його заробітна плата за період роботи в зоні відчуження була приведена у відповідність із урядовими нормативними документами, з яких нещодавно було знято гриф "Таємно".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року у справі № 816/1856/18 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26 квітня 2018 року № 164 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату від 30 листопада 2017 року № 224, виданої Публічним акціонерним товариством "Лубнифарм".

Зобов`язано Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії і провести виплати ОСОБА_1 відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства "Лубнифарм" від 30 листопада 2017 року № 224 починаючи із 30 березня 2018 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Відповідач не погодився із рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованими, прийнятим на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 є пенсіонером та учасником ЛНА на ЧАЕС І- категорії, та інвалідом II групи. Пенсію отримує через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Працюючи різноробочим на Лубенському хімфармзаводі, правонаступником якого є ПАТ "Лубнифарм" у 1986 році був призваний Лубенським районним військовим комісаріатом на військові збори, де у складі військової частини НОМЕР_1 виконував роботи пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1988 року по 03.09.1988 року. Після виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС знову повернувся до попереднього місця роботи.

Отримавши захворювання під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримав 2 групу інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримуває пенсію через Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Пенсія по інвалідності позивачу обчислена з урахуванням довідки про заробітну плату від 31.01.2012 №76, виданої ВАТ "Лубнифарм" з врахуванням заробітної плати за роботу в зоні відчуження за липень-серпень 1986.

У подальшому позивачу стало відомо, що грошове забезпечення було нараховане та виплачене без врахування документів, які на той час були під грифом таємно та для службового користування і діяли на той час та є чинними тепер:

- Постанова від 10.06.1986 року № 207-7 Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних спілок;

- Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» п. 1 ст. 54 ЗУ № 796-ХП;

- Постанова від 07.05.1986 року № 524-156 ЦК КПРС Президії верховної ради СРСР Ради міністрів СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Розпорядження № 1031 рс від 23.05.1986 року РМ СРСР Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- Розпорядження № 964 рс від 17.05.1986 року РМ СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати;

- Постанова № 665-195 від 05.06.1986 року РМ СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Постанова № 168-5 від 08.05.1986 року РМ УРСР Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств організацій зони ЧАЕС;

- Лист Держкомпраці УРСР від 23.09.1986 року № 136-с;

- Лист № 03-3/1652-018-213 від 13.04.2001 року Міністерства праці та соціальної політики України від 29.10.1992 року № 09-3751;

- Постанова № 1210 від 23.11.2011 року КМ України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв`язку з тим, що вимоги вище перелічених актів не були враховані при обчисленні заробітної плати позивача за відповідні періоди, позивач звернувся до ПАТ "Лубнифарм" за перерахунком заробітної плати за період роботи у зоні відчуження в 1986 році.

Заробітна плата за час перебування на роботах по ліквідації наслідив аварії на ЧАЕС була перерахована з врахуванням нормативних документів, які діяли на час його перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та ПАТ "Лубнифарм" була видана довідка № 224 від 30.11.2017 з перерахованою заробітною платою для подачі її до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області для нарахування пенсії у відповідності до постанови КМУ № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розрахунок оплати праці позивачу за роботу в 30 км зоні відчуження у складі в/ч 48395 за вищевказаний період проведено в наступному порядку: враховано встановлений 6-годинний робочий день, посадовий оклад поділено на фонд робочого часу (при 6-годинному робочому дні), відповідно до вимог постанови Ради міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифну ставку підвищено на 100%, за основним місцем роботи зберігалися тарифна ставка за кожен календарний день та середня заробітна плата за кожен робочий день, враховано оплату праці за фактично виконану роботу, оплату праці за роботу у вихідні дні у подвійному розмірі, з урахуванням кратності, враховано (додано до середньої заробітної плати для перерахунку пенсії) премію 400 крб. відповідно до п. 3 постанови РМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986 року, визначено розмір середньої заробітної плати для перерахунку пенсії.

Отримавши дану довідку з перерахованою заробітною платою, позивач звернувся до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з приводу перерахунку та виплати пенсії згідно вказаної довідки.

Рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 164 від 26.04.2018 року відмовлено в перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до довідки підприємства, оскільки обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а не на підставі первинних документів.

Також, згідно вказаного рішення для застосування показників кратності до годинної тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків підстави відсутні, як це проведено ПАТ "Лубнифарм". Крім того, на розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964, яким було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів). Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного Законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

За висновком відповідача у наданій довідці невірно визначено показник кратності, так як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу ОСОБА_1 в конкретній зоні небезпеки зони відчуження.

Також, відповідач вказав, що підприємство безпідставно врахувало одноразову премію в розмірі 400 крб. та не надано підтверджуючих документів.

Позивач не погодився із рішенням Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 26.04.2018 № 164 у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду письмових доказів, які б свідчили про незаконність довідки про заробіток позивача, виданої ПАТ "Лубнифарм", 30.11.2017 № 224.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок ЧАЕС можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Згідно ч. 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Згідно ч. 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Як зазначено у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 року № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища», листом Держкомпраці УРСР від 13.06.1989 року № 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф «секретно» з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1987 року № 1497-378, розпоряджень від 03.09.1986 року № 1767-рс і від 11.12.1986 року № 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5, від 10.06.1986 року № 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10.09.1986 року № 530-рс, від 16.12.1986 року № 694-рс, від 06.01.1988 року № 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: № 4с від 09.05.1986 року, № 58с від 11.06.1986 року, № 132с від 16.09.1986 року, № 179с від 25.12.1986 року, № 8с від 22.01.1988 року. Знято гриф секретності з низки інших нормативних актів, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Постанова Кабінету Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05.10.1986 року № 665-195 передбачає встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого п.п. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7), оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Як передбачено п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС», підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Згідно Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (п.п. 4 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7).

Виходячи з п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07.05.1986 року, п. п. 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05.06.1986 року, п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10.06.1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.10.1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України», вказані нормативні акти не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України, іншими нормативними актами порядок та умови оплати праці осіб, що приймали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, не передбачені, у зв`язку з чим вони є діючими на теперішній час.

Дослідивши зміст спірної довідки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПАТ "Лубнифарм" проведено розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі вказаних вище нормативно-правових актів.

При цьому, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи, відповідач не надав належні, допустимі, достовірні та достатні у відповідності до ст.ст. 73-76 Кодексу адміністративного судочинства України докази, які б свідчили про незаконність цієї довідки.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів, приходить до висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що відомості, які містяться в довідці про заробіток позивача, виданої ПАТ "Лубнифарм", 30.11.2017 № 224, містять неправдиві або недостовірні дані., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводяться до переоцінки належним чином проаналізованих судом першої інстанції доказів та не дають підстав вважати висновки суду помилковими, а застосування норм матеріального та процесуального права неправильним.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року у справі № 816/1856/18 відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2018 по справі № 816/1856/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко