Справа № 521/22123/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 521/22123/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сегеда О.М.

Пятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Єщенка О.В.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Малиновського районного суду м. Одеси, прийняту 26 липня 2017 року у складі суду судді: Сегеда О.М. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працювала в органах прокуратури з 07 серпня 1989 року до 28 вересня 2011 року на прокурорсько-слідчих посадах, та з 07 березня 2007 року вона перебуває на обліку як пенсіонер в Малиновському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі. 28 вересня 2011 року ОСОБА_2 була звільнена з посади у звязку із виходом на пенсію за вислугу років. З моменту звільнення вона перебуває на обліку в Малиновському ОУ ПФУ в м. Одесі та отримує пенсію за вислугу років довічно, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У серпні 2016 року Прокуратура Одеської області видала позивачу довідку від 22 серпня 2016 року за №352, відповідно до якої її заробітна плата для нарахування пенсії була підвищена на 25%. 13 жовтня 2016 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про здійснення перерахунку її пенсії на підставі довідки №352, але рішенням відповідача від 19 жовтня 2016 року їй було відмовлено, оскільки підстави для здійснення перерахунку пенсії відсутні. На думку позивача, дії Малиновського ОУ ПФУ в м. Одесі порушують її права, інтереси та суперечать Конституції України, оскільки перерахунок пенсії, призначений з 01 грудня 2015 року, проводиться в разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, виходячи з розміру пенсійного забезпечення, встановленого на час призначення пенсії.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано дії Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку призначеної пенсії за вислугу років у звязку із збільшенням посадового окладу на підставі довідки прокуратури Одеської області від 22 серпня 2016 року №352 протиправними. Скасовано рішення Малиновського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №116169 від 19 жовтня 2016 року про відмову у проведенні перерахунку призначеної и пенсії за вислугу років у звязку із збільшенням посадового окладу на підставі довідки прокуратури Одеської області від 22 серпня 2016 року №352. Зобов'язано Малиновське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити з 01 січня 2016 року ОСОБА_2 перерахунок призначеної пенсії за вислугу років із розрахунку 90% від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до довідки прокуратури Одеської області №352 від 22 серпня 2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії, та виплатити заборгованість, що виникає на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, неповно зясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач надала до суду заперечення (а.с. 145-165) та додаткові заперечення на апеляційну скаргу (а.с. 166-198), в яких зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 2007 року перебуває на обліку в Малиновському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 9 ).

22.08.2016 року Прокуратурою Одеської області була видана ОСОБА_2 довідка №352 , згідно якої сума заробітної плати для нарахування пенсії складає 16617,66 грн. (а.с. 13).

13.10.2016 позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси з заявою про перерахунок пенсії, призначеної їй відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90% від суми щомісячної заробітної плати, при цьому надавши відповідачу вищевказану довідку про заробітну плату.

Рішенням від 19.10.2016 №116169 Управлінням було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, у разі не прийняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підстава з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються в тому числі відповідно до Закону України «Про прокуратуру», в зв'язку з чим призначення та перерахунок пенсій за цим законом не здійснюється (а.с. 14).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачці у здійсненні перерахунку, та неправильно застосовано законодавство, яке регулює це питання.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом від 5 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру». Зокрема, статтею 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).

Частина вісімнадцята статті 50-1 цього Закону у редакції, чинній до 1 січня 2015 року передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії у 2016 році правове регулювання відносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення прокурорів змінилося.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. №76-VІІІ, який набув чинності з 01.01.2015 р., до частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено зміни. Після внесення змін, частина 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом ОСОБА_3 України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015р. №213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014р. №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом ОСОБА_3 України.

Постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 09.12.2015р. №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено розміри заробітку працюючих працівників прокуратури.

Проте, положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури, постанова Кабінету ОСОБА_3 України від 09.12.2015р. №1013 не містить.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом ОСОБА_3 України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

При цьому, положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, якими частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII та частину 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII викладено у новій редакції, не були визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011р. № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) "спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини". У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" Суд зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, "належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини".

У рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового.

Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Суду від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії".

Європейський суд з прав людини у рішенні "Великода проти України" від 3 червня 2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися й передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Проаналізувавши наведені норми законодавства в сукупності з обставинами даної справи й наявними у ній доказами, колегія суддів дійшла висновку про те, що право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення ОСОБА_2 за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Кабінетом ОСОБА_3 України будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому відповідач, повідомляючи позивача про відсутність правових підстав для перерахунку його пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з 1 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету ОСОБА_3 України від 9 грудня 2015 року №1013 та у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за статтею 50-1 Закону України № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

Право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а Урядом будь-яких умов для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому орган Пенсійного Фонду, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не вбачає порушення статті 22 Конституції України у зв'язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин, адже відповідні положення законів не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Аналогічна правова позиція викладена зокрема в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа №711/6019/16-а), від 16 травня 2018 року (справа №489/5803/16-а), від 27 червня 2018 року (справа №428/3737/16-а), від 31 липня 2018 року (справа №623/73/17), від 26 липня 2018 року (справа №554/6301/16-а).

Відповідно до положень ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, згідно ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Посилання позивача на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися також є безпідставним, оскільки відсутність правового врегулювання не може свідчити про звуження існуючих прав позивача саме з боку органів Пенсійного фонду.

Також безпідставним є посилання позивача на те, що відповідно до статті 58 Конституції України права на перерахунок пенсії не можуть бути позбавлені державні службовці, які вже вийшли на пенсію, оскільки право на перерахунок пенсії у відповідної особи виникає станом на час виникнення обставин, з якими особа повязує право на такий перерахунок, а не з часу її виходу на пенсію.

Враховуючи викладене, з системного аналізу норм чинного законодавства та дослідження матеріалів справи, колегією суддів вбачається відсутність підстав для визнання протиправними дій органу Пенсійного Фонду та проведення перерахунку призначеної пенсії позивачу, оскільки чинним законодавством України скасовано право на проведення перерахунку пенсій прокурорів, а Кабінетом ОСОБА_3 України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду не спростовують. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Отже, судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 317, 321, 322, 325 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Малиновського районного суду м. Одеси, прийняту 26 липня 2017 року задовольнити.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, зобов'язання вчинити певні дії скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: К.В. Кравченко