Справа № 804/4682/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Справа № 804/4682/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2018р. ОСОБА_2 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку з 08.03.2014р. раніше призначеної пенсії та виплати йому пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення, загальний розмір яких складає 11385,22 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/883, а також одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 122007,86 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/884, які він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

- зобов'язати відповідача здійснити з 08.03.2014р. перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_2 та виплатити йому пенсію, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення, загальний розмір яких складає 11385,22 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/883, а також одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 122007,86 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/884, які він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 08.03.2014р. йому була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262) у розмірі 80% грошового забезпечення. 01.06.2018р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок його пенсії у розмірі 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, які позивач отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, до якої позивачем були додані довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №19/883, №19/884 від 31.05.2018р. Листом №Ш8683-18 від 15.06.2018р. відповідач відмовив позивачеві у проведенні такого перерахунку його пенсії посилаючись на те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення не носять постійного характеру та не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія, а тому для включення їх до складу грошового забезпечення відсутні підстави. Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови у проведенні відповідного перерахунку пенсії позивача протиправними, оскільки згідно інформації Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області позивач отримував на протязі 2012-2014 років матеріальні допомоги на оздоровлення, а також отримав одноразову грошову допомогу при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, наявні всі правові підстави для проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідного перерахунку пенсії позивача з урахуванням вказаних виплат у розмірі 80%. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на рішення Конституційного Суду України №8-рп/99 від 06.07.1999р., постанову Верховного Суду України від 10.03.2015р. у справі №21-70а15 та постанову Верховного Суду від 14.03.2018р. у справі №272/963/17.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2018р. було відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобовязано відповідача, зокрема, надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву згідно до вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

19.07.2018р. відповідач надав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що повноваження з видачі довідок та визначення складових грошового забезпечення покладено на Головне управління МВС України в Дніпропетровській області (на сьогодні Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Дніпропетровській області), а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не наділено повноваженнями визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, про що свідчить і правова позиція Верховного Суду України у його постанові від 25.11.2014р. у справі №21-322а14. Окрім того, відповідач вказує і на те, що механізм проведення перерахунку та виплати пенсій працівникам міліції врегульовано постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р., за п.3 якої підлягають перерахунку з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені працівникам органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування (ЄСВ), за січень 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №988, розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року. Також відповідач посилається і на те, що з 01.01.2018р. позивачеві було проведено перерахунок відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018р. та при проведенні вказаного перерахунку пенсії відповідачем були застосовані норми ч.2 ст.13 Закону №2262, згідно яких максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, при цьому, відповідач вказує на помилковість тверджень позивача щодо звуженню змісту та обсягу його конституційних прав і свобод, оскільки положення ч.2 ст.13 Закону №2262 неконституційними не визнавалися. В обґрунтування своєї позиції посилається на рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011р. (а.с.49-50).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У звязку з перебуванням судді Конєвої С.О. з 13.08.2018р. по 31.08.2018р. включно у відпустці, дана справа вирішується 03.09.2018р.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

ОСОБА_2 з 08.03.2014р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262) в розмірі 80% грошового забезпечення, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та копією протоколу за пенсійною справою НОМЕР_1 (МВС) від 08.03.2014р., наявними в матеріалах справи (а.с.21, 53).

При цьому, при обчисленні пенсії позивачеві враховано, зокрема, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці згідно довідки ГУМВС України в Дніпропетровській області про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за період з 01.03.2012р. по 28.02.2014р., до яких увійшли: надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, премія та надбавка за оперативно-розшукову діяльність, що підтверджується копією вказаної довідки та копією протоколу за пенсійною справою НОМЕР_1 (МВС) від 08.03.2014р., наявними в матеріалах справи (а.с.53, 61).

01.06.2018р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної йому пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, а також одноразової грошової допомоги при звільненні, які позивач отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, до якої надав довідки Ліквідаційної комісії Головного управління МВС в Дніпропетровській області №19/883, №19/884 від 31.05.2018р., що підтверджується копіями вказаних заяви та довідок, наявними у справі (а.с.23-24,26).

Листом №Ш8683-18 від 15.06.2018р. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зокрема, повідомило позивача про відсутність підстав для включення до складу грошового забезпечення матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальна допомога на оздоровлення, оскільки вони не носять постійного характеру (а.с.28-29).

Позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку позивачеві з 08.03.2014р. раніше призначеної пенсії та виплати йому пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальних допомог на оздоровлення, загальний розмір яких складає 11385,22 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/883, а також одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 122007,86 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/884, які він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ - з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та зобовязати відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії посилаючись на те, що, оскільки згідно інформації Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області позивач отримував на протязі 2012-2014 років матеріальні допомоги на оздоровлення, а також отримав одноразову грошову допомогу при звільненні, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а тому вважає, що наявні всі правові підстави для проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідного перерахунку пенсії позивача з урахуванням вказаних виплат у розмірі 80%.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати раніше призначеної позивачеві пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р. та зобовязання відповідача здійснити позивачеві відповідний перерахунок його пенсії з 01.06.2018р., виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.43 Закону № 2262 встановлено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Згідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі Порядок №393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частиною 2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011) визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно до ч.1 ст.10-1 Закону №2011 також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовця, який відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011 відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців та повинен бути врахований при визначенні розміру грошового забезпечення для призначення (перерахунку) пенсії, за умови сплати з них єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Так, як вбачається з матеріалів справи, до заяви про перерахунок пенсії від 01.06.2018р. позивач надав пенсійному органу довідку Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р., згідно якої у 2012 році позивач отримав матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2000 грн., а у 2013 році у розмірі 9385,22 грн., при цьому, у вказаній довідці зазначено про сплату з вказаних сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що підтверджується її копією (а.с.23).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та надані суду докази, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу довідки щодо розміру матеріальної допомоги на оздоровлення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням та сплати з вказаних сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, відповідачем безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії позивача з урахуванням у складі грошового забезпечення матеріальної допомоги на оздоровлення за 2012-2014 роки.

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 20.02.2018 року у справах №335/2071/15-а та №346/2949/17, від 14.03.2018р. у справі №272/963/17.

Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про правомірність відмови у проведенні перерахунку пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р. з урахуванням норм вищенаведеного пенсійного законодавства, обставин справи, встановлених судом та вищенаведеної правової позиції Верховного Суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи у проведенні такого перерахунку пенсії позивача діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),

Отже, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у проведенні позивачеві перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення порушує права та інтереси позивача на перерахунок його пенсії, у звязку з чим позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати раніше призначеної позивачеві пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р.

Також підлягають і частковому задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії позивача, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р., з урахуванням того, що судом встановлено протиправність дій відповідача щодо відмови у проведенні такого перерахунку та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної судової практики, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобовязання відповідача провести позивачеві перерахунок його пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р. є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок пенсії позивача з 08.03.2014р., враховуючи наступне.

Відповідно до ст.63 Закону №2262 передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у звязку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Частиною 1 ст.51 Закону №2262 визначено, що при настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сімям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

За нормами ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, з урахуванням того, що із заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся 01.06.2018р., позивач має право на перерахунок його пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р. саме з 01.06.2018р. відповідно до положень ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку та виплаті раніше призначеної пенсії позивача, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні у сумі 122007,86 грн. відповідно до довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області від 31.05.2018 №19/884 та зобовязання відповідача провести відповідний перерахунок пенсії позивача, виходячи з наступного.

Правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги встановлені ст.15 Закону №2011 та ст.9 Закону №2262, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

За змістом п.17 ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною 2 ст.20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній на момент звільнення позивача з органів МВС) обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у п.17 ст.11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

При цьому, п.2 ч.1 ст.1 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464) визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 9 ч.1 ст.4 Закону №2464 визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналізуючи вказані вище норми права, суд приходить до висновку, що військовослужбовці підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, а тому мають сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Частина 3 ст.43 Закону №2262 не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені ст.15 Закону №2011 та ст.9 Закону №2262, які пов'язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що одноразова допомога при звільненні не пов'язана з виконанням позивачем своїх службових обов'язків та отриманням за це грошової допомоги, оскільки пов'язана саме з фактом звільнення зі служби.

Як вбачається з норм вищенаведеного пенсійного законодавства, основною умовою для включення доходу (заробітку) до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії є сплата з таких сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Разом з тим, довідка Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №19/884 від 31.05.2018р. не містить інформації щодо сплати з суми одноразової грошової допомоги при звільненні, що була виплачена позивачеві (122007,86 грн.), єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с.24).

У звязку з вищевикладеним, у адміністративного суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача у вказаній частині.

При цьому, при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин судом не можуть бути враховані висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015р. у справі №21-70а15, на які посилається позивач, оскільки висновки, викладені судом у даному судовому рішенні узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справах №335/2071/15-а та №346/2949/17, від 14.03.2018р. у справі №272/963/17, що мають бути застосовані адміністративним судом при вирішенні даної справи відповідно до положень ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи дати їх постановлення.

Також, судом не можуть бути враховані висновки, викладені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.10.2017р. у справі №638/16215/16-а та постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2018р. у справі №200/21142/17, на які позивач також посилається у позові, оскільки згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15.12.2017р., при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 21.06.2018р. у розмірі 352 грн. 40 коп. відповідно до розміру пропорційно задоволених позовних вимог, виходячи з наведеного розрахунку, а саме: 704,80/2 (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) здійснити ОСОБА_2 (49094, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) перерахунок та виплату пенсії, виходячи з 80% грошового забезпечення з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, яку він отримував на протязі 2012-2014 років, тобто на протязі 24 місяців до звільнення з органів внутрішніх справ, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області №19/883 від 31.05.2018р. з 01.06.2018р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_2 (49094, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп. (триста пятдесят дві грн. 40 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1