Справа № 520/9309/18
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р. № 520/9309/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправною невиплату ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2, пенсії у травні, червні, липні, жовтні, листопаді 2018 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572 про призупинення (припинення) виплати пенсії ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2 у травні, жовтні 2018 року;

- зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 226 Код , код МТЗ 0572 поновити виплату пенсії ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2 негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати;

- стягнути на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2 пенсійні виплати з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572 за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 35532,75 грн.

- стягнути на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2 пенсійні виплати за жовтень, листопад, грудень 2018 року з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572;

- скасувати наказ начальника управління праці та соціального захисту населення адмінстрації Московського району Харкіської міської ради від 12.09.2018 року № 75;

- скасувати Протокол засідання комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління праці та соціального захисту населення адмінстрації Московського району Харкіської міської ради № 95 від 12.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно, на думку позивача, позбавив ОСОБА_1 права на отримання пенсії.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідач, Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, проти позову заперечувало. В обґрунтування заперечень зазначило, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та має право на отримання пенсії, що підтверджується пенсійним посвідченням №34052.

Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради позивачу було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_3 від 19.05.2017 року.

Також, Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради позивачу було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_4 від 23.10.2018 року.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова.

Згідно листа-відповіді Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради №912/М-3 від 01.11.2018 року на звернення позивача, у травні 2018 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено на підставі інформації отриманої з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» та понад 60 днів перебувають на непідконтрольній території України. Виплату пенсії поновлено з 01.05.2018 року у розмірі 11844,25 грн. Пенсію за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року нараховано у сумі 35532,75 грн. У серпні 2018 року позивачу було нараховано та виплачено 11844,25 грн., у вересні 2018 року - 11844,25 грн. Протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 95 від 12.09.2018 року довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.05.2017 року № скасовано. З 01.10.2018 року виплату пенсії припинено.

Згідно листа-відповіді Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова №03-12124 від 05.11.2018 року на звернення позивача, за інформацією Державної прикордонної служби України, яка надійшла 15.08.2018 року, позивач був відсутній за фактичним місцем проживання/перебування понад 60 днів, то на виконання п.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» робоча група щодо приймання рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м. Харкова 12.09.2018 року протокол № 2 погодилась з тим, що видана позивачу довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підлягає скасуванню, тому наказом начальника управління від 12.09.2018 року № 75 довідка була скасована. Також вказано, що на підставі звернення позивача було видано нову довідку внутрішньо переміщеної особи від 23.10.2018 року за місцем фактичного проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наказом начальника Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради №75 від 12.09.2018 року Про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 була скасована.

Протоколом №95 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м.Харкова від 12.09.2018 року було ухвалено рішення про припинення виплати всіх видів соціальних допомог позивачу.

Позивач, вважаючи дії щодо припинення виплати пенсії та скасування довідки протиправними, звернувся до суду із даним позовом.

З 22.11.2014 набрав чинності Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закону № 1706-VII), яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Згідно Закону України № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до статті 7 Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 року "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

За приписами пункту 71 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Відповідно до наказу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради №75 від 12.09.2018 року про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачу було скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зокрема з підстав визначених пп. 1, пп.3, п.1, ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради скасовуючи довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, зокрема вважало, що позивачем подано заяву про відмову від довідки. Проте, доказів подання позивачем заяви про відмову від довідки до суду не надано.

При цьому, протоколом засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які здійснили реєстрацію місця проживання на території Московського району м.Харкова № 95 від 12.09.2018 року прийнято рішення про припинення виплат всіх видів соціальних допомог позивачу відповідно до протоколу №2 від 12.09.2018 року засідання робочої групи щодо приймальня рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до протоколу №2 від 12.09.2018 року засідання робочої групи щодо приймальня рішення про скасування довідок внутрішньо переміщених осіб Московського району м.Харкова, ухвалено рішення про погодження з тим, що довідка позивача підлягає скасуванню відповідно до пп. 1, пп.3, п.1, ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Тобто, протокол №2 від 12.09.2018 року про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи позивача грунтується на тих же підставах, які зазначені в оскаржуваному наказі Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради №75 від 12.09.2018 року.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Статтею 12 Закону № 1706-VII визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення (абзац сьомий частини першої статті 12 цього Закону).

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад на підставі прийнятого рішення невідкладно вносить до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відомості про скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (абзац частини першої статті 12 цього Закону).

Згідно статті 14 Закону № 1706-VII (Заборона дискримінації) внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Стаття 4 Закону №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Частиною третьою статті 4 Закону №1058 передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії врегульовані у статті 49 Закону №1058.

Статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України № 1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України № 1058. Доказів прийняття рішень про припинення виплати пенсії позивачу пенсійним органом до суду не надано.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV. Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Ураховуючи те, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення, питання щодо припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення) не можуть регулюватися підзаконними актами.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами. У рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини вказав, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю у поводженні, яка порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (див. цитату у п. 25 цього рішення). У цих рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав та повноважень, було порушено право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, суд вважає, безпідставними посилання відповідачів на приписи постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, як на підставу для припинення виплати пенсії позивачу, з огляду на наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд зазначає, що непідтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом в рішенні від 03.05.2018 року у зразковій справі № 805/402/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з виплати пенсії за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 35532,75 грн.

Суд вважає безпідставними посилання пенсійного органу на те, що виплата заборгованості позивачу буде виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України з моменту його прийняття, керуючись підзаконним нормативно-правовим актом постановою Кабінету Міністрів України №335 від 25.04.2018 року "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. №365", з огляду на наступне.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", зокрема, пункт 15 викладено в наступній редакції "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Наразі такого окремого порядку не існує.

Так, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як встановлено судом під час розгляду справи, право на отримання позивачем пенсії відповідачем не заперечується, однак зазначене право було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законам України. Таким чином, право позивача щодо виплати раніше призначеної пенсії є абсолютним та не може бути обмежено.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради правових підстав для винесення рішення про скасування довідки внутрішньо переміщеної особи та про припинення виплати всіх видів соціальних допомог ОСОБА_1.

З огляду на викладене, суд вважає, що наказ начальника управління праці та соціального захисту населення адмінстрації Московського району Харкіської міської ради від 12.09.2018 року № 75 в частині скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та протокол засідання комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління праці та соціального захисту населення адмінстрації Московського району Харкіської міської ради № 95 від 12.09.2018 року в частині припинення виплат всіх видів соціальних допомог ОСОБА_1, прийнято всупереч приписів чинного законодавства, а тому є протиправними, що дає суду підстави для скасування таких рішень.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова про призупинення (припинення) виплати пенсії ОСОБА_1 у травні, жовтні 2018 року, суд зазначає наступне.

Як встановлено вище, Управлінням Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова не приймалось рішень про припинення виплати пенсії ОСОБА_1. Доказів прийняття таких рішень до суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова про призупинення (припинення) виплати пенсії ОСОБА_1 у травні, жовтні 2018 року.

Враховуючи відсутність факту прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для невиплати позивачу пенсії.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем протиправно невиплачено ОСОБА_1 пенсію у травні, червні, липні, жовтні, листопаді 2018 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова.

Щодо позовних вимог в частині зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати, суд зазначає наступне.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача поновити пенсію негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати, зверненими на майбутнє. В цій частині права позивача на час розгляду справи по суті не є порушеними.

Враховуючи вищевикладене та висновки суду про протиправну невиплату пенсії позивачу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в даній частині у спосіб зобовязання Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії ОСОБА_1.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 35532,75 грн.

Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з виплати пенсії за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 35532,75 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 35532,75 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати за жовтень 2018 року з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, суд зазначає наступне.

Згідно вищевказаної довідки Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова у відповідача перед позивачем виникла заборгованість з виплати пенсії за жовтень 2018 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати за жовтень 2018 року з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати за листопад, грудень 2018 року з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, суд зазначає наступне.

Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Згідно довідки Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова №23960/30-06 від 12.12.2018 року пенсійні виплати позивачу нараховані не були.

Заборгованість зі сплати пенсії у даному випадку утворилась би в результаті не виплати нарахованої пенсії відповідачем.

Позивачем не надано до суду доказів не виплати нарахованої пенсії.

Таким чином, заборгованість по сплаті пенсії перед ОСОБА_1 на час розгляду даної справи за листопад, грудень 2018 року не утворилась.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 пенсійні виплати за листопад, грудень 2018 року з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на висновки суду про протиправну невиплату ОСОБА_1 пенсійних виплат та для ефективного захисту прав позивача, суд вбачає підстави для виходу за межі позовних вимог та вважає за доцільне зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова здійснити нарахування та виплату пенсії за листопад та грудень 2018 року ОСОБА_1.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (61120, м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, б. 28-Б, кв. 47) до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б), Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (61121, м.Харків, пр.Тракторобудівників, б.144) про визнання протиправними дії, визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати наказ начальника управління праці та соціального захисту населення адмінстрації Московського району Харкіської міської ради № 75 від 12.09.2018 року в частині скасування довідки внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1.

Скасувати протокол засідання комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам управління праці та соціального захисту населення адмінстрації Московського району Харкіської міської ради № 95 від 12.09.2018 року в частині припинення виплат всіх видів соціальних допомог ОСОБА_1.

Визнати протиправною невиплату ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2, пенсії у травні, червні, липні, жовтні, листопаді 2018 року Управлінням Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572 поновити виплату пенсії ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2.

Зобовязати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572 здійснити нарахування та виплату пенсії за листопад та грудень 2018 року ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2 пенсійні виплати з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572 за період з 01.05.2018 року по 31.07.2018 року у сумі 35532,75 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 НОМЕР_1, виданий Торезьким МВ УМВС України в Донецькій області, 17.12.1996, ІПН НОМЕР_2 пенсійні виплати за жовтень 2018 року з Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м.Харкова 61170, м.Харків, вул.Валентинівська, 22 б, Код , код МТЗ 0572.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.