Справа № 806/1141/18
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1141/18

Головуючий у 1-й інстанції: Токарева М.С.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

04 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Дурави В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення 143953,74 грн., зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, яка виразилась у невиконанні рішення суду у справі № 0670/4776/12, що призвело до не перерахунку розміру пенсії, чим їй завдана матеріальна шкода-збитки у вигляді недоотриманої пенсії з 11 липня 2011 року по грудень 2017 року включно у сумі 143 953, 74 грн.;

- стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області на її користь 143 953,74 грн.;

- зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на її користь 143 953,74 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року позивача поновлено на роботі, стягнуто 27584,96 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 3000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2010 року з державної податкової адміністрації у Житомирській області на користь позивача стягнуто 47910,72 грн. середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду про поновлення на роботі. Вказані судові рішення набрали чинності.

З 11 липня 2011 року позивач отримує пенсію за віком, яка нараховувалась відповідно до довідок № 05-02/228 від 11 липня 2011 року, № 05-02/227 від 11 липня 2011 року, виданих ДПА у Вінницькій області та № 14970/10/05-019 від 11 липня 2011 року, виданої ДПА у Житомирській області.

Довідка № 14970/10/05-019 від 11 липня 2011 року, видана ДПА у Житомирській області, була відкликана Головним управлінням ДФС у Житомирській області, замість якої видана довідка від 13 березня 2012 року, яка стала підставою для перерахунку пенсії, в результаті чого розмір пенсії позивача зменшився, оскільки в довідці не була зазначена нарахована та виплачена заробітна плата за час вимушеного прогулу з березня 2009 року по січень 2010 року.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернулась до суду. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року зобов'язано Головне управлінням ДФС у Житомирській області видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії із зазначенням нарахованої та виплаченої заробітної плати за період з березня 2009 року по січень 2010 року у сумі 75495,68 грн.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2014 року постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року скасовано, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду залишено без змін.

На підставі вказаного судового рішення від 03 червня 2017 року видано виконавчий лист.

Ухвалою від 19 вересня 2017 року поновлено строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Повідомленням від 10 січня 2018 року відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області позивачу повернуто виконавчий лист без прийняття до виконання в зв'язку з припиненням боржника - Державної податкової служби у Житомирській області та виключенням його з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про заміну сторони у справі правонаступником.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2018 року замінено відповідача у справі - Державну податкову службу у Житомирській області Державної податкової служби України на його правонаступника - Головне управління ДФС у Житомирській області.

Факт відкликання довідки встановлений в рішенні суду, яке набрало законної сили - в постанові Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року - справа № 279/4025/16-а.

Вказаним судовим рішенням визнано протиправною відмову Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у здійсненні позивачу перерахунку пенсії та зобов'язано здійснити з 15 лютого 2016 року перерахунок та виплату пенсії з урахуванням виплат за час вимушеного прогулу. Вказане судове рішення набрало чинності.

Відповідно до листа Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області у довідці № 45 від 23 травня 2017 року, виданої Головним управлінням ДФС у Житомирській області зазначено, що перша виплата за час вимушеного прогулу проведена в січні 2010 року - 27584,96 грн., наступна в лютому 2011 року - 47584,96 грн. Нарахування та відрахування проведені з граничних сум 14094,00 грн. та 14115,00 грн., тому до розрахунку не були включені суми вимушеного прогулу з 12 березня 2009 року по 11 травня 2010 року, оскільки відсутня помісячна розбивка складових отриманих сум заробітної плати та відсутнє коригування даних персоніфікованого обліку.

18 січня 2018 року Коростенським об'єднаним управління Пенсійного фонду України у Житомирській області надіслано лист № 771/03.1 до Головного управління ДФС у Житомирській області стосовно надання довідки з розрахунком заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вказана довідка до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області не надходила.

Довідка про складові заробітної плати позивача, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" № 1346/14/06-30-05-39 від 28 березня 2018 направлена позивачу.

Вважаючи вказані дії протиправними позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Суд першої інстанції частково задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що з моменту виникнення права у позивача на пенсію не були враховані кошти за вимушений прогул, що призвело до недоотримання пенсії.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Тобто, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають чи припускають, що начебто певні обставини впливають на їх правове становище.

Отже, встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковим під час судового розгляду.

Колегією суддів встановлено, що за результатами розгляду справи № 279/4025/16-а за позовом ОСОБА_2 до Коростенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання виплатити різницю в розмірі пенсії, яка виникла з 01 липня 2017 року по дату ухвалення судового рішення, питання компенсації недоотриманих коштів врегульовано.

Тобто, позивач вже зверталась до судових органів за захистом прав в частині виплати пенсії не в повному обсязі та рішеннями суду позовні вимоги були вирішені. При цьому, в рішенні суду зазначено, що судова колегія не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо не включення в зазначений період, останні перед звільненням 24 місяці роботи, періоду коли позивач була безпідставно звільна та не працювала і зазначає, що такий період має бути врахований при вирішенні питання про перерахунок пенсії позивачу, так як фактично зазначена сума заробітної плати за цей період виплачена позивачу, з неї утримано страхові внески. Неможливість коригування даних персоніфікованого обліку через відсутність помісячної розбивки отриманих та утриманих сум, про яке зазначає відповідач, не може бути підставою для не врахування періоду вимушеного прогулу в період, який береться для обрахунку пенсії і такі обставини порушують право позивача на перерахунок пенсії. Крім того, відомості про заробітну плату та про проведені утримання з неї міститься у довідці, яка надана позивачем для перерахунку пенсії на підставі постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2012 року про визнання протиправними дій та зобов'язання ДПС у Житомирській області видати позивачу довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії, із зазначенням нарахованої та виплаченої їй заробітної плати за період з березня 2009 року по січень 2011 року в сумі 75 495.68 грн.

Крім того, колегія суддів враховує те, що позивач до 2017 року рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року до примусового виконання не звертала. Доказів того, що відповідач володіє інформацією про те, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 березня 2014 року скасовано в порядку письмового провадження постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2013 року та залишено без змін постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року суду не надано.

Таким чином, не доведено, що відповідач навмисно, протиправно не враховував рішення суду.

Крім того, необхідно зазначити, що позивач також не скористалась правом звернення до суду в порядку судового контролю, передбаченого статтею 267 КАС України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин та набранням чинності судовим рішенням).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, а також враховано не всі встановлені у справі обставини, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 травня 2018 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 грудня 2018 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.