Справа № 520/10548/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 грудня 2018 р. Справа № 520/10548/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В. розглянувши заяву ПП « ВВК-Стиль» про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "ВВК-СТИЛЬ" (вул. Плеханівська, буд. 92-А, корп. В, офіс 409,м. Харків,61001, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Харківській області про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК2262/298/2НД/АВ/П/ТД-ФС від 08.11.2018 року.

Ухвалою від 03.12.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. 10.12.2018 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК2262/298/2НД/АВ/П/ТД-ФС від 08.11.2018 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивач не погоджується з постановою №ХК2262/298/2НД/АВ/П/ТД-ФС від 08.11.2018 року про накладення штрафу у розмірі 446760.00 грн. і не має наміру сплачувати у добровільному порядку в місячний термін накладений на нього зазначеною постановою штраф, у зв'язку з чим існує реальна можливість примусового виконання зазначеної постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає наступне. Нормами ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, та застосовує його з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Дорани проти Нідерландів”, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяви про забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Відповідно до роз’яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова прийнята Головним управлінням Держпраці у Харківській області згідно з Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі – Порядок №509). Так, п.8 Порядку №509, зокрема, встановлено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відповідно до п.9 Порядку №509 штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб'єкт господарювання або роботодавець повідомляють Держпраці чи її територіальний орган. Згідно з п.10 Порядку №509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

Водночас, приписами п.11 Порядку №509 встановлено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: - у судовому порядку регіональними центрами зайнятості на підставі матеріалів справи, що передаються їм територіальними органами Держпраці (щодо штрафів, передбачених частинами другою, п'ятою і шостою статті 53 Закону України “Про зайнятість населення”); - у судовому порядку територіальними органами Держпраці (щодо штрафів, передбачених частинами третьою, четвертою і сьомою статті 53 зазначеного Закону ); - органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265Кодексу законів про працю України ).

Як слідує з оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу №ХК2262/298/2НД/АВ/П/ТД-ФС від 08.11.2018 року, вона прийнята на підставі абз.5 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, отже, є виконавчим документом і пред’являється до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому законом.

З урахуванням вищевикладеного та зважаючи на те, що позивач не погоджується з постановою Головного управління Держпраці у Харківській області про накладення штрафу і не має намір сплачувати у добровільному порядку накладений на нього цією постановою штраф, на даний час існує можливість початку примусового виконання постанови відповідача, оскарження якої, згідно з чинним законодавством, не зупиняє її виконання. Наведене свідчить про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Оскільки правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваної постанови Головного управління Держпраці у Харківській області буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи, тому у разі встановлення протиправності оскаржуваної постанови і задоволення позовних вимог ПП «ВВК-Стиль» про її скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти), на яке може бути звернено стягнення у разі примусового виконання цієї постанови.

Вжиття заходів з забезпечення позову не призведе до невідворотних наслідків, а отже забезпечується принцип збалансованості інтересів сторін. Враховуючи викладене вище, та зважаючи на те, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, суд приходить до висновку про задоволення клопотання та зупинення дії оскаржуваної постанови до набрання законної сили судовим рішенням у справі, що розглядається.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –

УХВАЛИВ:

Заяву ПП «ВВК Стиль»" про забезпечення позову по адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "ВВК-СТИЛЬ" (вул. Плеханівська, буд. 92-А, корп. В, офіс 409,м. Харків,61001, ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про скасування постанови-задовольнити.

Зупинити дію постанови Головного управління Держпраці у Харківській області про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами №ХК2262/298/2НД/АВ/П/ТД-ФС від 08.11.2018 року

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Зоркіна Ю.В.