Справа № 504/1729/18
Суддя: Барвенко В. К.
Дата ухвалення: 2018-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/1729/18
Провадження № 2-а/504/107/18

РІШЕННЯ
08.10.2018 року смт.Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді -Барвенко В.К.,
при секретарі Мельниковій В.М., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного судового провадження, за адміністративним позовом ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, до Інспектора роти 1 УПП в Полтавській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа УПП в Полтавській області ДПП України, про скасування постанови від 30.04.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі, -
30.04.2018 року інспектором УПП в Полтавській ОСОБА_2 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за статті 132-1 КУпАП у відношенні ОСОБА_1
Як сказано у мотивувальній частині цієї постанови ОСОБА_1 керував вантажним автотранспортом, маючи відповідний дозвіл, перевозив великогабаритний вантаж, не укомплектований відповідно до п. 17 Постанови Кабінету Міністрів України № 30.
ОСОБА_1 не погодився і звернувся до суду із адміністративним позовом, який своєю письмовою заявою підтримав, просив його задовольнити з викладених у позові підстав.
27.06.2018 року відкрито спрощене провадження у справі про що суддею винесено відповідну ухвалу.
УПП в Полтавській області а також інспектор належним чином сповіщені про дату, час та місце проведення судового засідання, відзив на позовну заяву суду не надіслали.
Суд розглядає справу за наявними у ній доказами.
У зв'язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Об'єктивна сторона указаного правопорушення виражається у порушенні правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та порушенні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), пунктом 17 яких визначено, що великогабаритний чи великоваговий транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу повинні бути укомплектовані таким обладнанням: не менш як двома противідкотними упорами для додаткової фіксації коліс автомобіля-тягача та кожного з причепів у разі вимушеної зупинки; знаком "Об'їзд перешкоди з лівого боку" та знаком "Об'їзд перешкоди з правого боку" діаметром по 600 міліметрів кожний, виготовленими із світловідбивного матеріалу відповідно до вимог стандартів; вісьмома конусами з горизонтальними світловідбивними смугами білого та червоного кольору, розташованими почергово (висота конусів - 600 міліметрів, ширина білих та червоних смуг - 150 міліметрів); жорстким буксиром; миготливим ліхтарем червоного кольору або знаком аварійної зупинки; комплектом ланцюгів протиковзання (в період з 1 жовтня до 1 квітня); жилетом оранжевого кольору із світловідбивними елементами; не менш як одним проблисковим маячком оранжевого кольору з автономним живленням.
Пунктом 4 Правил передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданого перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Наявність у ОСОБА_1 спеціального дозволу, відповідно до змісту оскаржуваної постанови, органом поліції не оспорювалась.
Пунктом 22.6 ПДР України визначено, що транспортні засоби, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинні рухатися з увімкненим ближнім світлом фар, задніми габаритними ліхтарями та встановленими розпізнавальними знаками, передбаченими пунктом 30.3 цих Правил, а великовагові та великогабаритні транспортні засоби - також з увімкненим проблисковим маячком (проблисковими маячками) оранжевого кольору.
Суд вважає, що для вирішення питання щодо правомірності притягнення особи за порушення зазначених вимог ПДР України перш за все необхідно встановити факт порушення спеціальних правил перевезення великогабаритного вантажу.
Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У той же час, відповідачем не представлено доказів порушення ОСОБА_1 спеціальних правил перевезення великогабаритного вантажу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 132-1 КУпАП.
Відтак, за наявності відповідного дозволу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб'єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов'язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб'єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб'єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб'єкта владних повноважень.

В контексті наведеного суд наголошує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об'єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб'єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об'єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Європейський суд з прав людини у пункті 53 свого рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", висловив правову позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом".

В даному конкретному випадку інспектор, вказуючи на ознаки порушення ОСОБА_1 передбачених п. 17 Постанови КМУ № 30 вимог, загально послався на цю норму, яка містить 9 речень, проте конкретного посилання у постанові, чим саме (відповідно до правила п. 17 Постанови КМУ № 30) не було укомплектовано вантажний транспортний засіб (вантаж) під керуванням ОСОБА_1 інспектор у своїй постанові помилково не вказав.

При таких обставинах, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. підлягає скасуванню, а права про адміністративне правопорушення - закриттю.

В п. 58 Рішення у справі "Серявін та інші проти України" (Заява N 4909/04) від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Решта доводів позову зводиться до власного розуміння та трактування позивачем положень діючого законодавства, тому суд не вважає необхідним надавати відповіді на ці аргументи, крім того вони не є основними.

Відповідно до припису ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений законом від сплати судового збору.

Таким чином, з Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. на користь держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 241, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 249248 від 30 квітня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором УПП Полтавської області за статтею 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 510 грн.

Закрити провадження по справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко