Справа № 813/2198/18
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2198/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та треті осіб ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивачка) звернулася до суду з позовом до Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (далі - Лапаївська сільська рада, відповідач), в якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог, просить суд:

-визнати протиправним та скасувати Рішення № 256 ХІІІ сесії VII скликання Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 26.04.2018 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» в частині відмови ОСОБА_1;

-визнати протиправним та скасування Рішення №255 XIII сесії VII скликання Лапаївської сільської ради від 26.04.2018 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» в частині надання ОСОБА_5 (№64 у списку осіб, вказаному у такому рішенні) та ОСОБА_4 (№65 у списку осіб, вказаному у такому рішенні);

- визнати протиправним та скасування Рішення №213 XIII сесії VII скликання Лапаївської сільської ради від 20.04.2018 «Про затвердження Положення про встановлення критеріїв, згідно яких буде проводитись надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»;

- зобов'язати Лапаївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаного місця розташування земельної ділянки для індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул.Озерна с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області.

Позовні вимоги мотивовані зокрема, тим, що затверджене відповідачем 20.04.2018 Рішення № 213 «Положення про встановлення критеріїв, згідно яких буде проводитись надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», на думку позивача, розроблене з умисним невизнанням чинних Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з метою зловживань на місцевому ринку земель, незабезпечення доцільного, економічного та ефективного використання і розпорядження землями с.Лапаївка та с.Холодновідка, не задоволення потреб територіальної громади вказаних сіл та справедливої реалізації прав громадян на отримання земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд згідно законодавства України. Разом з тим, позивачка покликається на те, що 15.11.2017 вона звернулася із заявою до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в межах населеного пункту с. Лапаївка в районі вул. Озерна бажаного місця розташування земельної ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку як сім'ї, що втратила годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, прирівняній до ветеранів війни за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст. 10, ст. 15 з орієнтовною площею за ст. 121 Земельного кодексу України, яке позначено на графічному матеріалі Детального плану території с. Лапаївка. Відповідач рішенням № 255 від 26.04.2018 протиправно, на переконання позивачки, надав дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної позивачкою земельної ділянки для індивідуального житлового будинку громадянам ОСОБА_5 (№ 64 у списку осіб, вказаному у такому рішенні) пл. 0, 0700 га та ОСОБА_4 (№ 65 у списку осіб, вказаному у такому рішенні) пл. 0.0700 га., які не мають згідно чинного законодавства України першочергового права на отримання земельної ділянки. Водночас рішенням № 256 від 26.04.2018 відповідач відмовив позивачці у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Лапаївка, чим позбавив її права на першочергове отримання бажаного місця розташування земельної ділянки.

Ухвалою судді від 11.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою від 11.06.2018 суд відмовив у задоволенні клопотання позивачки про вжиття заходів забезпечення позову.

17.07.2018 - ухвала суду з питань вжиття заходів забезпечення позову.

26.07.2018 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву де викладені заперечення відповідача щодо позовних вимог. У поданому відзиві відповідач покликається, зокрема, на те, що оскаржувані рішення приймались на сесії Лапаївської сільської ради відповідно до чинного законодавства України та в межах повноважень сільської ради на підставі п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», відповідно до якого питання регулювання земельних відносин є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування. Дані рішення були прийняті більшістю голосів відповідно до ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування». Щодо вимоги повторно розглянути заяву позивачки від 15.11.2017 відповідач зазначає, що така задоволенню не підлягає, оскільки вже є розглянутою на XIII сесії VII скликання Лапаївської сільської ради і по ній прийнято рішення більшістю голосів депутатів.

28.08.2018 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивачки про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 13.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

04.10.2018 - ухвала суду з питань вжиття заходів забезпечення позову.

18.10.2018 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Ухвалою від 28.11.2018 суд відмовив у задоволенні клопотання позивачки про забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 28.11.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Рішення №255 XIII сесії VII скликання від 26.04.2018 року Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» в частині надання ОСОБА_5 (№ 64 у списку осіб, вказаному у такому рішенні) земельної ділянки № 108 та ОСОБА_4 (№ 65 у списку осіб, вказаному у такому рішенні) земельної ділянки № 109.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача та третіх осіб у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмови повністю.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи в межах спірних правовідносин.

15.11.2017 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в межах населеного пункту с. Лапаївка в районі вул. Озерна бажаного місця розташування земельної ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку як сім'ї, що втратила годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, прирівняній до ветеранів війни за Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст. 10, ст. 15 з орієнтовною площею за ст. 121 Земельного кодексу України, яке позначено на графічному матеріалі Детального плану території с. Лапаївка (а.с. 65-66 том ІІ).

05.12.2017 Лапаївською сільською радою позивачці скеровано лист-відповідь за № 435 (а.с.105 том ІІ), яким повідомлено про те, що у сільській раді не затверджений ДПТ, де будуть ділянки для будівництва; позивачкою написана заява в сільську раду про зупинення виготовлення та затвердження ДПТ; позивачкою оскаржується в суді рішення про затвердження Генеральних планів сіл Лапаївка і Холодновідка. Відповідач зазначив, що не може розглянути заяву по суті у зв'язку з непослідовністю та незрозумілістю дій позивачки, оскільки з одного боку вона хоче одержати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а з іншого оскаржує рішення ради про затвердження містобудівної документації, без якої виконати частину першу неможливо.

20.12.2017 Лапаївською сільською радою прийнято рішення № 161 «Про затвердження детального плану території в межах: з півдня-меліоративна канава, з півночі земельні ділянки для ведення ОСГ у власності громадян, з заходу ліс, в с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» (а.с.104 том ІІ).

20.04.2018 Рішенням № 213 Лапаївської сільської ради XII сесії VII сьомого скликання затверджено «Положення про встановлення критеріїв, згідно яких буде проводитись надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

26.04.2018 Лапаївською сільською радою прийнято рішення № 255 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» (а.с.58-61 том ІІ), а також рішення № 256 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» (а.с.49-57 том ІІ).

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд керується наступними правовими нормами.

Відповідно до пунктів «а» та «б» ч.1 ст.12 Земельного кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом частин першої-третьої ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У частині 1 ст.122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За приписами ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ЗК України чітко встановлює строк розгляду клопотання та визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, а також зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу, належним чином мотивувати причини цієї відмови.

За вимогами ч.ч. 10, 11 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було подано до відповідача належним чином оформлену заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з доданими до неї графічними матеріалами (а.с. 65-66).

Як стверджує позивачка, вона постійно проживає в АДРЕСА_1 з 1984 року.

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.24), ОСОБА_1 є дружиною опікуна дітей померлого громадянина із числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії І, смерть якого пов'язана із Чорнобильською катастрофою. Таким чином, позивачка звернулася до місцевої влади з метою реалізації її права на отримання земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва як особа, що належить до пільгової категорії громадян відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, оскаржуване рішення відповідача № 256 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд в с. Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» не містить фактичних підстав його прийняття. Натомість у вказаному рішенні зазначено, що таке прийнято на виконання ст.12, 118 Земельного кодексу України, п. 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та з врахуванням того, що «земельних ділянок не достатньо, щоб надати всім бажаючим» (а.с. 49), що свідчить про не належну вмотивованість такого.

При вирішенні спору, у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у Рішенні «Рисовський проти України» (Заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер'їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер'їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Таким чином, сільська рада, відмовляючи позивачці у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не мотивуючи причин такої відмови, діяла всупереч наданим Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваженням, та відповідно - принципу «належного урядування».

Разом з тим, у відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, суд перевіряє рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень, чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, на переконання суду, вище встановлені обставини свідчать про те, що критерії, передбачені ч.2 ст.2 КАС України, відповідачем при прийнятті рішення № 256 ХІІІ сесії VII скликання Лапаївської сільської ради від 26.04.2018 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» в частині відмови ОСОБА_1 дотримані не були.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовна вимога щодо визнання протиправним та скасувати Рішення № 256 ХІІІ сесії VII скликання Лапаївської сільської ради від 26.04.2018 «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області» в частині відмови ОСОБА_1 - підлягає задоволенню, та вважає за доцільне зобов'язати Лапаївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаного місця розташування земельної ділянки.

Визначаючись щодо вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення №213 XIII сесії VII скликання Лапаївської сільської ради від 20.04.2018 «Про затвердження Положення про встановлення критеріїв, згідно яких буде проводитись надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», суд враховує таке.

Так, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Отже, вирішуючи публічно-правовий спір, суд повинен встановити, в чому полягає порушення прав позивача рішеннями, дією або бездіяльністю відповідача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій суд звертає увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який проведено Конституційним Судом України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

У контексті вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення №213 XIII сесії VII скликання Лапаївської сільської ради від 20.04.2018 «Про затвердження Положення про встановлення критеріїв, згідно яких буде проводитись надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» позивачка не довела факту порушення особисто своїх прав. Суд зауважує, що навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. При цьому варто звернути увагу, що звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Таким чином, у зв'язку з тим, що судом не встановлено порушення рішенням відповідача «Про затвердження Положення про встановлення критеріїв, згідно яких буде проводитись надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» особистих прав ОСОБА_1, відповідна позовна вимога задоволенню не підлягає.

Завданням адміністративного судочинства, за приписами ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов'язку доказування, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення щодо відмови ОСОБА_7 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області.

Підсумовуючи наведене, за результатами системного аналізу приписів зазначеного законодавства у взаємозв'язку з обставинами даної справи, керуючись ст. 245 КАС України, суд дійшов висновку адміністративний позов задовольнити частково.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат згідно ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення ХІІІ сесії VII скликання Лапаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 256 від 26.04.2018 "Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Лапаївка Пустомитівського району Львівської області" в частині відмови ОСОБА_1.

Зобов'язати Лапаївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаного місця розташування земельної ділянки для індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2018.

Суддя В.М. Сакалош