Справа № 220/2272/18
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 р. Справа№220/2272/18

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аканова О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500 Донецька область, смт Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та скасування рішення № 883 від 23.08.2018 року щодо відмови у зарахуванні довідок № 012к від 28.02.2017 року про стаж роботи та призначенні пенсії відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зобов'язання призначити, нараховувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 16 серпня 2018 року відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення",-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500 Донецька область, смт Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та скасування рішення № 883 від 23.08.2018 року щодо відмови у зарахуванні довідок № 012к від 28.02.2017 року про стаж роботи та призначенні пенсії відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зобов'язання призначити, нараховувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 16 серпня 2018 року відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням відповідача № 883 від 23 серпня 2018 року позивачу не враховано пільговий стаж роботи, чим було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вказує на те, що станом на дату звернення до відповідача, йому виповнилось п'ятдесят п'ять років, він має трудовий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах від повідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується трудовою книжкою, індивідуальними відомостями про застраховану особу та уточнюючими довідками про підтвердження трудового стажу. Пенсійний орган уточнюючі довідки не прийняв до уваги, посилаючись на те, що вони видані підприємствами, які розташовані на території, що тимчасово не контролюється українською владою.

Позивач вважає оспорюваний акт суб'єкта владних повноважень прийнятим з порушенням та без урахування фактичних обставин справи, тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову. У відзиві відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви та поданих документів позивачу призначено пенсію на підставі п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При прийнятті рішення про призначення пенсії управлінням не врахований пільговий стаж позивача згідно уточнюючих довідок № 012К від 28.02.2017 року та відмовлено в зарахуванні вказаних довідок. Вказує на те, що оскільки записи в трудовій книжці не завжди відображають характер роботи з особливо шкідливими умовами праці, органами Пенсійного фонду приймаються уточнюючі довідки, в яких зазначається характер такої роботи. При зверненні до управління ОСОБА_1 надані довідки на підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 012К від 18.02.2017 року, видані ПрАТ «Макіївкокс». В зазначених довідках вказано, що місцезнаходження ПрАТ «Макіївкокс» є: 86016 Донецька область, м.Макіївка, вул.Горького, 1. Місто Макіївка входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, отже усі документи, видані на непідконтрольній українській владі території, навіть ті, на яких стоїть українська печатка, вважаються недійсними та не створюють правових наслідків. Тому відповідач вважає, що управління не мало передбачених законом підстав для прийняття спірних довідок, наданих позивачем. У зв'язку з чим, відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, 20.08.2018 року звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 883 від 27 серпня 2018 року вирішено при призначенні пенсії не враховувати пільговий стаж роботи згідно довідок за № 012К від 28.02.2017 року, тому, що немає можливості перевірити достовірність наданої інформації, оскільки архіви підприємства знаходяться на території, непідконтрольній українській владі.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 з 03.07.1987 року по 28.02.2017 року працював на Приватному акціонерному товаристві «Макіївкокс».

Згідно з архівними довідками №012К від 28.02.2017 року ОСОБА_1 виконував роботи на коксовому виробництві, що передбачено Списком №2 Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 року з 01.09.2003 по 23.03.2016; з 03.07.1987 по 14.09.1987; з 10.06.1988 по 23.07.1988; з 10.02.1989 по 31.03.1989; з 28.08.1989 по 31.01.1999; з 01.10.2002 по 31.08.2003, працював повний робочий день.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З урахуванням записів відносно спірних періодів роботи, що фактично містяться у трудовій книжці позивача, та, приймаючі до уваги той факт, що позивачем самостійно надані відповідачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії №012К від 28.02.2017 року, виданими Приватним підприємством «Макіївкокс», яке станом на сьогодні знаходиться за адресою :85307, Донецька обл., місто Покровськ, МІКРОРАЙОН ШАХТАРСЬКИЙ, будинок 7А, суд не приймає доводів відповідача про відсутність повноважень для не зарахування спірного періоду роботи з підстав відсутності документів що підтверджують пільговий стаж.

Щодо неприйняттям органами пенсійного фонду довідки № 012К від 28.02.2017 року до уваги суд зазначає наступне.

Місто в якому здійснює господарську діяльність ПП «Макіївкокс» не віднесено до населеного пункту, на території якого державна влада не здійснює свої повноваженняне тобто відповідно до розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. N 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення".

Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 N 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації.

Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб'єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях. Так, ч. 1 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому згідно ч. 2 ст. 9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно ч. 3 ст. 9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані намібійські винятки: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.

Поряд з цим, суд звертає увагу та такі обставини.

Матеріали справи свідчать, що надані позивачем для оформлення пенсії документи щодо підтвердження пільгового стажу - це фактично копії документів, що видані за місцем роботи позивача на Приватному акціонерному товаристві «Макіївкокс».

Крім того, в матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1, форми ОК-5, які підтверджують сплату страхових внесків за спірний період.

З урахуванням того, що надані позивачем архівні документи щодо пільгового стажу відповідають записам в трудовій книжці позивача, суд бере до уваги відомості, які зазначені у вказаних документах, враховуючи, що вони не спростовані відповідачем, з огляду на фактичну неможливість позивачу в інший спосіб отримати відомості, зазначені в них.

А тому, суд дійшов висновку, щодо визнання протиправними дії Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у зарахуванні довідок №012к від 28.02.2017 року про стаж роботи ОСОБА_1 та скасування рішення Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №883 від 23 серпня 2018 року про відмову в зарахуванні довідок про стаж роботи, з підстав зазначених в рішенні є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити, нараховувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 16 серпня 2018 року відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"суд зазначає наступне.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

На думку суду, з боку державних органів відбувається підміна понять, оскільки не будь-які повноваження органів влади з ухвалення рішень, є дискреційними. Дискреція діє тільки у разі, коли у рамках закону державний орган може приймати різні рішення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб'єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб'єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 4 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в приватному акціонерному товаристві "МАКІЇВКОКС" з 01.09.2003 по 23.03.2016; з 03.07.1987 по 14.09.1987; з 10.06.1988 по 23.07.1988; з 10.02.1989 по 31.03.1989; з 28.08.1989 по 31.01.1999; з 01.10.2002 по 31.08.2003 та здійснити перерахунок призначеної пенсії, з урахуванням зарахованого страхового стажу з дня звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, тобто - з 20.08.2018 року.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. згідно квитанції від 05.10.2018 №10206 призначення *;101; НОМЕР_1; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Великоновосілківській районний суд Донецької області.

Статтею 9 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" встанолено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 цієї статті визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500 Донецька область, смт Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) про визнання незаконними дій щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та скасування рішення №883 від 23.08.2018 року щодо відмови у зарахуванні довідок №012к від 28.02.2017 року про стаж роботи та призначенні пенсії відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зобов'язання призначити, нараховувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 16 серпня 2018 року відповідно до п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500 Донецька область, смт Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) щодо відмови у зарахуванні довідок №012к від 28.02.2017 року про стаж роботи ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Скасувати рішення Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №883 від 23 серпня 2018 року про відмову в зарахуванні довідок №012к від 28.02.2017 року про стаж роботи.

Зобов'язати Великоновосілківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500 Донецька область, смт Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) періоди роботи в приватному акціонерному товаристві "МАКІЇВКОКС" з 01.09.2003 по 23.03.2016; з 03.07.1987 по 14.09.1987; з 10.06.1988 по 23.07.1988; з 10.02.1989 по 31.03.1989; з 28.08.1989 по 31.01.1999; з 01.10.2002 по 31.08.2003 та здійснити перерахунок призначеної пенсії, з урахуванням зарахованого страхового стажу з дня звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, тобто - з 20.08.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Великоновосілківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85500 Донецька область, смт Велика Новосілка, вул.Центральна, 103, ) судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 копійок на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 11.12.2018 року. Повне судове рішення складено 11.12.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Аканов О.О.