Справа № 540/2303/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2303/18
13 год. 00 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - Криворотого О.С.,

представника відповідача - Кізім Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі-позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (далі-відповідач), в якому просить стягнути з останнього адміністративно-господарські санкції в розмірі 2190187,23 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 235225,69 грн.

Позов обґрунтований тим, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 року № 875-XII (далі Закон України №875), із змінами і доповненнями, для підприємств, установ і організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч.1 ст. 19 Закону України № 875, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Враховуючи, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу складає 2606 осіб, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю складає 83 особи. Відповідно до статті 20 Закону України (в редакції від 06.10.2005 року Закон № 2960-ІУ) "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. За 21 робоче місце, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю відповідач до 17.04.2018 року повинен був самостійно сплатити адміністративно господарські санкції у розмірі: 2 190 187,23 грн. Оскільки вказана сума не була сплачена відповідачем у строки, визначені законодавством, на підставі ч.2 ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" позивачем нарахована пеня у сумі 235 225,69 грн. Оскільки вищезазначені суми відповідачем не сплачено, утворилася заборгованість у розмірі: 2 425 412,92 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою від 12.11.2018р. провадження у справі відкрите, розгляд справи призначений в загальному позовному провадженні. Підготовче засідання призначене на 05.12.2018р. Ухвалою від 05.12.2018р. закрите підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті в той же день.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, пояснила, що обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на спеціально уповноважений державний орган. Відповідач на виконання вимог законодавства щодо обов'язку роботодавця повідомляти про попит на робочу силу подавав у 2017 році звіти за формою 3-ПН. У звітах, зокрема, державний центр зайнятості повідомлявся про наявність вільних вакансій з можливістю працевлаштування інвалідів. протягом 2017-р. АТ "Хереонобленерго" створило низку робочих місць з можливістю працевлаштування інвалідів. Однак, протягом 2017 р. у середньому 21 робоче місце є завжди вакантними для інвалідів, але з боку останніх не виявляється бажання на них працевлаштуватись. Відповідач з даного приводу звертався до Фонду соціального захисту інвалідів та Херсонського обласного центру зайнятості з листами, якими доводив до відома адресатів про наявність робочих місць для інвалідів, повідомлялось також про можливість працевлаштування осіб з інвалідністю і за іншими професіями та спеціальностями, в тому числі у структурних підрозділах в районах області. Крім того, відповідач звернув увагу, що протягом 2017 р. подавав оголошення до газети "Гривна", у яких повідомлялось про наявність вільних вакансій для інвалідів; також повідомлялась можливість дізнаватись відповідну інформацію за наданими номерами телефонів. Також на запрошення Херсонського міського центру зайнятості, AT "Херсонобленерго" неодноразово приймало участь у ярмарках вакансій з метою працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями.

Враховуючи викладене відповідач вважає, що вчинив усі необхідні дії, передбачені чинним законодавством, тому відсутня вина товариства у не працевлаштуванні осіб з інвалідністю, що виключає можливість застосування до АТ «Херсонобленерго» адміністративно-господарських санкцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та проаналізувавши відповідні норми законодавства України, суд дійшов до наступного.

Станом на день розгляду справи правонаступником ПАТ "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" є Акціонерне товариство "Херсонобленерго", що не заперечується сторонами. Тому усі права і обов'язки, які належали ПАТ «ЕК "Херсонобленерго"» перейшли до Акціонерного товариства "Херсонобленерго".

Судом встановлено, що 12.02.2018 року відповідачем подано до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми № 10-ІІІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, за яким середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 2606 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 83 особи; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, спеціально створених -104 особи; фонд оплати праці штатних працівників -271791800,00 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника 104294,63 грн.

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Херсонського міського центру зайнятості листом від 02.04.2018р. №01-10/63 про надання інформації по відповідачу щодо звернення останнім у 2017р. про створення робочих місць та про наявність вільних робочих місць (вакантних посад для працевлаштування інвалідів), а також щодо направлення у 2017 р. інвалідів на вказане підприємство.

Згідно з відповіддю Херсонського міського центру зайнятості від 13.04.2018р. «2120/04/1283/18 ПАТ «ЕК «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО», протягом 2017 р. надавалася до Херсонського міського центру зайнятості звітність за формою З-ПН «Звіт про наявність вакансій» з зазначенням у II розділі звітності за можливості працевлаштування відповідної категорії громадян - «інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наступними посадами:

- станом на 24.01.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (20 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 16.02.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (20 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 28.03.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (19 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 18.04.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (19 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 25.05.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (18 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 27.06.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (19 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 26.07.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (19 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 23.08.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (19 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 27.09.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (20 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 25.10.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (20 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 27.11.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (20 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

- станом на 20.12.2017 р. за посадами «контролер енергонагляду» (19 вакансій) та «доглядач» (3 вакансії);

Протягом 2017 року на ПАТ «ЕК «ХЕРСОНОБЛЕНЕРЕО» 5 особам з інвалідністю були видані направлення на працевлаштування, з них: за посадою «контролер енергонагляду» - 4 направлення та за посадою «інженер» - 1 направлення. За посадою «інженер» особа працевлаштована на заявлену вакансію. За посадою «контролер енергонагляду»:

- особа самостійно відмовилась від запропонованої роботи за станом здоров'я;

- особа не відвідала підприємство та до центру зайнятості не з'явилась;

- особі відмовлено у працевлаштуванні без зазначення причини відмови;

- особі відмовлено у працевлаштуванні за станом здоров'я на підставі довідки МСЕК, хоча за висновком МСЕК особа може працювати «контролером енергонагляду».

Одночасно з метою пошуку для подальшого працевлаштування інвалідів ПАТ «ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ «ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО» 07.02.2017 р., 24.05.2017 р., 06.07.2017 р., 10.10.2017 р., 30.11.2017 р. приймало участь у міні-ярмарках вакансій, на які запрошувалися зареєстровані у Херсонському міському центрі зайнятості особи даної категорії.

19.03.2018 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом №03-01-05/1409 повідомило відповідача про обов'язкову сплату адміністративно-господарських санкцій до 15.04.2018 року у розмірі 2 190 187,23 грн. за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів. За порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій нараховуватиметься пеня.

За несплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій у встановлений строк Відділенням нарахована пеня, яка з 17.04.2018 р. по 12.10.2018р. включно складає 235 225,69 грн..

Вказані суми адміністративно-господарських санкцій та пені відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи вказані правовідносини суд виходить з наступних обставин та приписів законодавства.

Основним завданням Фонду соціального захисту інвалідів, відповідно до пункту 3 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 №1434 є, зокрема контроль за виконанням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю (далі - роботодавці), нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону. У відповідності до покладених на Фонд завдань останній здійснює контроль за сплатою роботодавцями адміністративно-господарських санкцій і пені (підпункт 3 пункту 4 зазначеного Положення).

Таким чином, Фонд та його відділення є органами державної влади, які у правовідносинах з роботодавцями, зокрема у зв'язку із здійсненням контролю за перерахуванням адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону, реалізують владні управлінські функції.

Право відділень Фонду на звернення до суду у відповідних відносинах визначено в законодавчому порядку (частина 9 статті 20 Закону України №875).

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів і звітувати фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України №875 слідує, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст.18 Закону України №875).

Робочим місцем інваліда, відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", вважається місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, установах, організаціях.

Підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону праці").

Пунктом 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VI передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 3-4 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 року № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 року за №988/23520 (у редакції від 07.02.2017 року) визначено, що Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв'язку.

Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (п. 5 Порядку № 316).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

За приписами статті 18-1 Закону № 875-ХІІ особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Листом Херсонського міського центру зайнятості від 13.04.2018р. «2120/04/1283/18 підтверджено щомісячне протягом 2017 року надходження інформації від відповідача щодо наявності вакансій для осіб з інвалідністю, а саме: 23 вакансій для інвалідів, у лютому - 23, березні - 22, квітні - 19, травні - 18, червні - 22, липні - 22, серпні - 22, вересні - 23, жовтні - 23, листопаді - 20, грудні - 23.

Цим же листом повідомлено, що 07.02.2017 р., 24.05.2017 р., 06.07.2017 р., 10.10.2017 р., 30.11.2017 р. відповідач приймав участь у міні-ярмарках вакансій, на які запрошувалися зареєстровані у Херсонському міському центрі зайнятості особи даної категорії. Також судом встановлено, що відповідачем подавались об'яви до періодичних видань щодо наявності вакантних посад для осіб з інвалідністю, а саме: у газету «Гривна»№50 (1197) від 13-20.12.2017р., №46 (1193) від 15-22.11.2017р., №42 (1189) від 18-25.10.2017р., №37 (1184) від 13-20.09.2017р., №32 (1179) від 09-16.08.2017р., №28 (1175) від 12-19.07.2018р., №24 (1171) від 14-21.06.2017р., №20 (1167) від 17-24.05.2017р., №11 (1158) від 15-22.03.2017р., №7 (1154) від 15-22.02.2017р., №4(1151) від 25.01-04.02.2017р.

Також з копій наказів про прийняття на роботу, які містяться в матеріалах справи, вбачається, прийняття відповідачем на роботу до протягом 2017 року 6 осіб, яким встановлена група інвалідності на різні посади.

Таким чином, факт створення робочих місць для осіб з інвалідністю у передбаченій законодавством кількості підтверджується належними доказами.

Враховуючи те, що відповідачем були виконані вимоги Закону № 875 щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, доказів того, що підприємство не створило робочі місця для інвалідів, відмовляло інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавало державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітувало Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, позивачем не надано, суд дійшов до висновку, що причини непрацевлаштування інвалідів не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ч. 1 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов'язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої, п'ятої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Враховуючи встановлені обставини справи, відповідачем не було допущено жодних із наведених вище порушень, а тому відсутні підстави для сплати адміністративно-господарських стягнень. При цьому обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування».

Зазначений висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.02.2018 р. у справі № 820/2124/16, від 31.10.2018р. у справі №812/1136/18 щодо застосування положень статей 18 - 20 Закону № 875, відповідно до якої, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування, оскільки у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження відповідача інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 грудня 2018 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 10.3