Справа № 810/1715/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1715/18 Суддя (судді) першої інстанції: Виноградова О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Седика Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Євроцемент груп - Україна" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство "Євроцемент груп - Україна" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 5 квітня 2018 р. № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем було порушено вимоги п. 134.1.1 ст.134 ПК України при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток саме, занижено податок у зв'язку з не включенням суми безнадійної заборгованості щодо якої минув строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, у період з 19 лютого по 2 березня 2018 року відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача податкового, валютного законодавства та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 1 квітня 2016 року по 30 вересня 2017 року, за результатами якого 20 березня 2018 р. складено акт перевірки № 205/10-36-14-14/33549911 (далі - акт перевірки) (а.с. 7-19).

У розділі "Висновок" названого акта перевірки зазначено, що позивачем, зокрема, порушено вимоги пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 3 411 587 грн. 00 коп., в тому числі за півріччя 2016 р. у сумі 3 308 913 грн. 00 коп., за 1 квартал 2017 р. у сумі 39 539 грн. 00 коп., за три квартали 2017 р. у сумі 63 135 грн. 00 коп. (а.с. 19).

5 квітня 2018 р. на підставі висновків названого акта перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу нараховано грошове зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств у сумі 852 897 грн. 00 коп. (далі - податкове повідомлення-рішення № ) (а.с. 23).

Позивач вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення таким, що винесено протиправно, звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем правомірно вказані суми не було включено як безнадійну заборгованість з податку на прибуток за 2016 р., оскільки строк позовної давності за виконанням договору комісії не минув.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Украйні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ: зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з вимогами п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 31 грудня 2007 р. між ПАТ "Євроцемент-Україна" (комісіонер) та відкритим акціонерним товариством "БАЛЦЕМ" (правонаступником якого є позивач) (комітент) було укладено договір комісії №ЕЦГУ/01/01-1/08 (далі - договір комісії) (а.с. 26-29).

Згідно з вимогами п. 1.1 договору комісії комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за винагороду здійснити від свого імені за рахунок комітента одну чи декілька угод з продажу цементу на території України на умовах, погоджених сторонами в додатках до даного договору.

Відповідно до вимог п. 5.3 договору комісії сума, отримана комісіонером від реалізації товару комітента, за виключенням виданого авансу, встановленого встановленої комісійної винагороди і витрат, вчинених комісіонером за рахунок комітента, повинна бути перерахована протягом 60-ти днів з дня комісіонером звіту про виконання доручення.

Відповідно до п. 9.1 вказаного договору, він вступає в силу з моменту підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2008 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

До договору комісії було укладено ряд додаткових угод:

- 26 грудня 2008 р. № 1, якою внесено зміни до п. 9.1 договору комісії та встановлено, строк дії договору до 31 січня 2009 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а.с. 37);

- 30 січня 2009 р. № 2, якою внесено зміни до п. 9.1 договору комісії та встановлено, строк дії договору до 31 березня 2010 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (а.с. 38);

- 8 травня 2009 р. № 3, якою внесено зміни до преамбули договору комісії та до розділу 10 "Юридична адреса і банківські реквізити сторін" (а.с. 30);

- 30 грудня 2009 р. № 4, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2011 р. (а.с. 39);

- 21 травня 2010 р. № 5, якою внесено зміни до преамбули договору комісії та до розділу 10 "Юридична адреса і банківські реквізити сторін" (а.с. 31);

- 26 грудня 2010 р. № 1/Р, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 березня 2010 р. (а.с. 36);

- 1 січня 2011 р. № 6, якою внесено зміни до: п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2012 р.; до п. 9.1 в частині строку його дії до 31 грудня 2012 р.; зміни номеру договору на "№ К1" (а.с. 40);

- 18 травня 2011 р. без номеру, якою внесено зміни до розділу 10 договору комісії "Юридична адреса і банківські реквізити сторін" (а.с. 32);

- 24 травня 2011 р. без номеру, якою внесено зміни до преамбули договору комісії та до розділу 10 "Юридична адреса і банківські реквізити сторін" (а.с. 33);

- 16 грудня 2011 р. без номеру, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2013 р.; до п. 9.1 в частині строку його дії до 31 грудня 2013 р. (а.с. 41);

- 11 липня 2012 р. без номеру, якою внесено зміни до розділу 10 "Юридична адреса і банківські реквізити сторін" (а.с. 34);

- 25 грудня 2012 р. без номеру, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2014 р.; до п. 9.1 в частині строку його дії до 31 грудня 2014 р. (а.с. 42);

- 29 січня 2013 р. без номеру, якою внесено зміни до розділу 10 "Юридична адреса і банківські реквізити сторін" (а.с. 35);

- 19 грудня 2013 р. без номеру, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2015 р.; до п. 9.1 в частині строку його дії до 31 грудня 2015 р. (а.с. 43);

- 19 грудня 2014 р. без номеру, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2016 р.; до п. 9.1 в частині строку його дії до 31 грудня 2016 р. (а.с. 44);

- 20 листопада 2015 р. без номеру, якою внесено зміни до п. 5.3 договору комісії та встановлено, що комісіонер має перерахувати визначені у вказаному пункті кошти комітенту у строк до 31 грудня 2017 р.; до п. 9.1 в частині строку його дії до 31 грудня 2017 р. (а.с. 45).

Отже, з вищевикладеного вбачається, що кінцевою датою виконання зобов'язань було 31 грудня 2017 р.

Так, на підтвердження виконання договору комісії позивачем було надано суду банківські виписки, згідно з якими 13, 24, 25, 30 січня, 14, 27 лютого та 9 березня 2017 р. ПАТ "Євроцемент-Україна" було перераховано позивачу кошти за договором комісії (а.с. 51-56).

За наведених обставин, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно вказані суми не було включено як безнадійну заборгованість з податку на прибуток за 2016 р., оскільки строк позовної давності за виконанням договору комісії не минув, а отже, відповідачем протиправно винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 07.12.2018 року.