Справа № 817/780/18
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1596/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Кузьмича С.М. та Улицького В.З.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_1, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.08.2018р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката ОСОБА_1, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, до Головного управління ДФС у Рівненській обл. про визнання протиправними та скасування податкової вимоги та податкового повідомлення-рішення щодо визначення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно (суддя суду І інстанції: Дорошенко Н.О.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13.08.2018р. м.Рівне; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 13.08.2018р.),-

В С Т А Н О В И В:

16.03.2018р. представник адвокат ОСОБА_1, діюча за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати наступні рішення Головного управління /ГУ/ ДФС у Рівненській обл.:

податкове повідомлення-рішення № 244602-13 від 24.06.2017р. про визначення податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на загальну суму 31533 грн. 79 коп.;

податкову вимогу № 11250-17 від 27.12.2017р. на суму податкового боргу в розмірі 31533 грн. 79 коп.;

стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань понесені судові витрати (а.с.4-8).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 13.08.2018р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.114-120).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила представник адвокат ОСОБА_1, діюча за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, яка у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.125-130).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до змісту ст.266 Податкового кодексу /ПК/ України податок на нерухоме майно обчислюється із загальної площі нерухомості.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих 12.03.2018р., загальна площа будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та залишається у власності ОСОБА_2 станом на 01.01.2017р., зменшилась наступним чином:

18.10.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 2088 квартири № 1 загальною площею 68,2 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116700756);

28.03.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 293 квартири № 3 загальною площею 40 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116703403);

21.03.2013р. укладений договір дарування № 263 квартири № 4 загальною площею 68,2 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116704149);

15.10.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 2063 квартири № 5 загальною площею 69 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116704921);

20.12.2012р. укладений договір купівлі-продажу квартири № 7 (номер інформаційної довідки № 116706361);

26.07.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 1281 квартири № 8 загальною площею 68,8 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116706893);

09.12.2015р. укладений договір купівлі-продажу № 485 квартири № 9 загальною площею 68 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116707554);

22.01.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 53 квартири № 10 загальною площею 40,3 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116708441);

23.08.2013р. внесено запис про право власності на підставі свідоцтва про право власності виданого 09.07.2013р. на квартиру № 12 загальною площею 68,7 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116709282);

20.09.2013р. укладений договір дарування № 1884 квартири № 13 загальною площею 68,7 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116709763);

17.04.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 353 квартири № 14 загальною площею 40,7 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116710234);

27.12.2013р. укладений договір купівлі-продажу № 1073 квартири № 16 загальною площею 68,8 кв.м. (номер інформаційної довідки №1).

Таким чином, станом на 01.01.2017р. у власності ОСОБА_2 залишилось 4 (чотири) квартири загальною площею 162,3 кв.м. (номер інформаційної довідки № 116702308, № 116705502, № 116708866, № 116710681).

Враховуючи вищевикладене, нарахування податковим органом податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обчислене на загальну площу 948,3 кв.м., є протиправним.

Згідно п.1 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. постановою КМ України № 868 від 17.10.2013р., цей Порядок визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва в установлених законом випадках проводиться відповідно до вимог та з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Відповідно до абз.5 п.57 вказаного Порядку державний реєстратор приймає рішення про закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи, відкритих щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, після проведення державної реєстрації права власності щодо всіх новостворених об'єктів нерухомого майна, яке оформляє в одному примірнику.

Тобто, відповідні розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа могли бути закриті лише після реєстрації права власності третіх осіб на всі 16 квартир житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Використовуючи надане позивачу право пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України, вона звернулась до податкового органу із заявою про здійснення перерахунку податку на нерухоме майно у зв'язку з реалізацією об'єктів оподаткування, та надала відповідні докази такої реалізації.

Проте, відповідачем за результатами розгляду такої заяви не надано платнику жодного рішення та не перераховану суму податку на нерухоме майно.

Отже, судом першої інстанції не взято до уваги фактичне припинення права власності ОСОБА_2 на частину 16-ти квартирного житлового будинку. Відповідно, загальна площа об'єкта нерухомості, що підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, змінилась.

При цьому, судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінки такому доказу, як витяг з реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що міститься в матеріалах справи.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Також під час апеляційного розгляду представник адвокат ОСОБА_1, діюча за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, відмовилася від раніше заявленого клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Рівненської міської ради № 5255 від 18.06.2015р. «Про встановлення податку на нерухоме майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» установлено з 1 січня 2016 року на території міста Рівного податок на майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; затверджено Положення про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (а.с.108-113).

Рішення Рівненської міської ради № 5255 від 18.06.2015р. «Про встановлення податку на нерухоме майно в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» розміщено у газеті «Сім днів» від 25.06.2015р.

Звідси, починаючи з 01.01.2016р., на території міста Рівного для об'єктів житлової нерухомості установлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою 0,5 відсотка від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року (п.6.1 «а» Положення про порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затв. рішенням Рівненської міської ради № 5255 від 18.06.2015р.).

24.06.2017р. відповідачем ГУ ДФС у Рівненській обл. сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 244602-13, яким позивачу ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» у розмірі 31533 грн. 79 коп. за 2016 рік (а.с.62), яке направлене останній рекомендованим листом з повідомленням про вручення та одержане адресатом 13.07.2017р. (а.с.61).

27.12.2017р. відповідачем ГУ ДФС у Рівненській обл. виставлено позивачу податкову вимогу форми «Ф» № 11250-17 на суму 31533 грн. 79 коп. (а.с.9).

21.09.2017р. після отримання спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок податку на нерухоме майно у зв'язку з реалізацією об'єктів оподаткування у 2013 році (а.с.55).

До вказаної заяви позивач додала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), яка подана нею суб'єкту державної реєстрації прав щодо припинення права власності на об'єкт нерухомості: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 948,3 кв.м, та зареєстрована приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. 08.09.2017р. за реєстраційним № 24065199 (а.с.56); рішення про припинення права власності № 37170461 від 20.09.2017р. (а.с.57); рішення № 36975656 від 08.09.2017р., яким закрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу за реєстраційним номером (а.с.58).

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом слугували доводи про помилковість висновків відповідача про те, що у власності позивача перебуває шістнадцятиквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 948,3 кв.м. На підтвердження реалізації квартир у вказаному багатоквартирному будинку позивачем додано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13-28), згідно з якими треті фізичні особи зареєстровані власниками окремих квартир у багатоквартирному житловому будинку.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набув чинності з 01.01.2015р., статтю 266 ПК України викладено у новій редакції, якою передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України визначено платниками податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки фізичних та юридичних осіб, в тому числі нерезидентів, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктом оподаткування, відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Під час судового розгляду достовірно з'ясовано, що за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2 на житловий блокований шістнадцятиквартирний будинок загальної площі 948,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, припинено 08.09.2017р., про що внесено відомості до Реєстру 20.09.2017р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., індексний номер рішення: 36975656 (а.с.95-99).

Таким чином, у 2016 році за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий блокований шістнадцятиквартирний будинок загальної площі 948,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, перебував у власності позивача.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Згідно з ч.5 ст.12 цього Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.14 вказаного Закону розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються у разі: поділу, об'єднання об'єктів нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Згідно з ч.2 ст.14 цього Закону у разі поділу об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об'єкта скасовується. На кожний новостворений об'єкт нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав та формується нова реєстраційна справа, присвоюється новий реєстраційний номер кожному з таких об'єктів.

Таким чином, факти реєстрації протягом 2013 року права власності третіх осіб на окремі квартири в житловому блокованому шістнадцятиквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1, не свідчить про припинення права власності позивача на зазначений житловий будинок, оскільки до Державного реєстру прав запис про припинення права власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок було внесено 20.09.2017р. із закриттям розділу на об'єкт нерухомого майна внаслідок його поділу.

Звідси, доводи позивача не спростовують висновків контролюючого органу щодо обов'язку ОСОБА_2 сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік за об'єктом оподаткування: блокований шістнадцятиквартирний будинок загальної площі 948,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а»-«г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з наданим відповідачем розрахунком податкове зобов'язання позивача по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік складає 31533 грн. 79 коп. з розрахунку (а.с.105):

1378 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2016р. згідно зі ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік») х 0,5 відсотка (ставка податку згідно з рішенням Рівненської міської ради № 5255 від 18.06.2015р.) = 6,89 грн. (за 1 кв.м бази оподаткування);

948,3 кв.м. (загальна площа об'єкта нерухомості) х 6,89 грн. + 25000 грн. (пункт «ґ» пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України) = 31533 грн. 79 коп.

Таким чином, сума податкового зобов'язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік розрахована відповідачем відповідно до приписів ст.266 ПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що спірне податкове повідомлення рішення форми «Ф» № 244602-13 від 24.06.2017р., яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 31533 грн. 79 коп. за податковий період 2016 рік прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п.59.3 ст.53 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Відповідно до встановлених судом обставин справи та враховуючи відсутність правових підстав для скасування податкового повідомлення-рішення № 244602-13 від 24.06.2017р., безпідставними слід вважати позовні вимоги про скасування податкової вимоги форми «Ф» № 11250-17 від 27.12.2017р. на 31533 грн. 79 коп. податкового боргу по податку на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими контролюючий орган обґрунтував правильність визначення сум податкового зобов'язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а відтак покладених в основу оскаржуваних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що правові підстави для визнання протиправними та скасування спірних податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги є відсутніми.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Звідси, заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

Згідно ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката ОСОБА_1, діючої за дорученням від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 13.08.2018р. в адміністративній справі № 817/780/18 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Дата складення повного судового рішення: 12.12.2018р.