Справа № 640/20476/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні адміністративного позову

10 грудня 2018 року м. Київ № 640/20476/18

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шевченко Н.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати протокол № 1 від 20.11.2018 Постійно діючої конкурсної комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про оголошення конкурсу на зайняття посади директора Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві;

- зобов'язати Постійно діючу конкурсну комісію для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департамент охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно оголосити конкурс на зайняття посади директора Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві.

Разом із позовною заявою від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить заборонити Постійно діючій конкурсній комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводити конкурс на зайняття вакантної посади директора ТМО «Психіатрія» у місті Києві до прийняття рішення у справі.

Так, обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає наступне.

Відповідно до протоколу № 1 від 20.11.2018 Постійно діючою конкурсною комісією для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято рішення оголосити конкурс на зайняття посади директора територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у місті Києві та затверджено зміст оголошення, яке у подальшому було розміщено на офіційному сайті Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Позивач зазначає, що відповідачем-1 фактично створені умови, за яких він обмежений у праві приймати участь у вищевказаному конкурсі на зайняття вакантної посади директора ТМО «Психіатрія» у м. Києві, оскільки створені дискримінаційні вимоги для учасників конкурсу, а саме:

- оголошення передбачає подання документів протягом 14 календарних днів, проте, згідно п. 30 Порядку визначений строк не менше 14 днів, але не більше 30 днів з моменту оголошення конкурсу, що на думку позивача є прямим порушенням вимог Порядку;

- короткий термін подання конкурсних пропозицій з 23.11.2018 по 07.12.2018 не дає можливості сформувати належну конкурсну пропозицію для особи, яка не є працівником ТМО «Психіатрія» у місті Києві, які мають доступ до всієї необхідної інформації і зможуть сформувати належну та цікаву конкурсну пропозицію;

- в оголошенні передбачена до учасника вимога наявності сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії за спеціальністю «Психіатрія» або «Дитяча психіатрія» не нижче першої категорії, хоча така вимога суттєво скорочує кількість учасників та обмежує доступ до участі в конкурсі;

- вимога щодо наявності сертифіката конкретного лікаря-спеціаліста з'явилась виключно у даному оголошенні, хоча у інших оголошеннях визначена вимога щодо наявності сертифіката лікаря-спеціаліста та посвідчення про присвоєння (підтвердження) кваліфікаційної категорії з цієї спеціальності не нижче першої категорії.

Отже, на переконання позивача, вказаний конкурс містить оголошення, яке порушує принцип доступності та недискримінації учасників, оскільки містить вимоги, які явно обмежують кількість учасників, таким чином, порушуючи права позивача, який має лікарську спеціальність щодо участі у даному конкурсі.

Також заявник звертає увагу на те, що 20.12.2018 конкурсною комісією буде відібрано переможця конкурсу та у подальшому внесено відповідне подання керівникові органу управління, що здійснює призначення переможця конкурсу та протягом одного місяця з дати внесення відповідного подання повинно бути прийняте рішення про призначення на посаду переможця конкурсу та укладено контракт, з огляду на що, участь позивача у даному конкурсі та відповідно його подальший захист стане неможливим.

06.12.2018 до суду від заявника до заяви про забезпечення позову надано додаткові пояснення, у яких наголошено на тому, що для формування конкурсної пропозиції позивач повинен зазначити проект розвитку ТМО «Психіатрія» у місті Києві на середньострокову перспективу, а отже для підготовки такого проекту позивачу необхідно отримати інформацію щодо економічних, фінансових, статистичних показників лікарні шляхом звернення до установи на підставі Законів України «Про доступ до публічної інформації» та «Про звернення громадян».

Проте, з урахуванням того, що конкурс оголошений 23.11.2018, позивач отримає відповідь на звернення вже після дати прийняття пропозиції.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. (ч. 1 ст. 154 КАС України)

Насамперед, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Важливо, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.

Наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з'ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв'язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з'ясованим судом обставинам, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вимога заборонити Постійно діючій конкурсній комісії для проведення конкурсів на зайняття посад керівників закладів охорони здоров'я, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та підпорядковані Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) проводити конкурс на зайняття вакантної посади директора ТМО «Психіатрія» у місті Києві до прийняття рішення у справі, є передчасною та без розгляду справи по суті з встановленням усіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи, неможливо в даному випадку забезпечити позов.

Необхідно наголосити на тому, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідачів або як спосіб примусити відповідачів діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду. Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідачів, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

Суд наголошує на тому, що зазначені заявником підстави для заборони проводити конкурс на зайняття вакантної посади директора ТМО «Психіатрія» у місті Києві до прийняття рішення у даній справі беззаперечно не свідчать про протиправність рішення відповідача та без розгляду справи з наданням судом оцінки вимогам, що зазначені в оголошенні про проведення конкурсу на предмет відповідності законодавству та порядку проведення конкурсу.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Керуючись статтями 150 - 154, 241, 243, 256, 293 - 297 КАС України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко