Справа № 1140/2238/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

04 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 1140/2238/18
Суддя І інстанції - Пасічник Ю.П.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із зазначеним позовом до суду в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради, викладену у листі від 26.07.2018 року за № Б-9244/0-5098/0/17-18;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, з урахуванням висновків суду по справі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради, та прийняти законне та обґрунтоване рішення;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач безпідставно відмовив їй в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд виходив з правомірності дій відповідача та відсутністю доказів розірвання чи припинення договору оренди земельної ділянки на частину якої претендує позивач.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що суд взагалі застосував до спірних правовідносин зовсім інші норми матеріального права та не визначився із характером спірних правовідносин.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи позивач заявою від 03.07.2018 року звернувся до відповідача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради.

До заяви було додано: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, погодження землекористувача ОСОБА_3, копію паспорту, ідентифікаційного номера, документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, копію свідоцтва про одруження, довідку про розмір середньої частки (паю) по Виноградівській сільській раді, довідку про відсутність на земельній ділянці нерухомого майна, довідку про відсутність у власності земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Листом від 26.07.2018 року №Б-9244/0-5098/0/17-18 позивачеві було повідомлено про відсутність правових підстав у наданні дозволу у зв'язку з відсутністю інформації, що підтверджує членство у сільськогосподарському підприємстві.

Земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради перебуває в оренді ОСОБА_3, згідно договору оренди землі від 30 квітня 2009 року, зареєстрованого у Компаніївському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16 червня 2009 року №40 (а.с.46-49).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень, відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району(пункт а частини 1 статті 121 Земельного кодексу України).

З поданого пакету документів та клопотань позивача вбачається, що останнім подано повний пакет документів, в тому числі погодження землекористувача ОСОБА_3, та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві позивача.

Таким чином колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, щодо необхідності розірвати договір оренди землі з посланням на ч. 5 ст.116 ЗК, яка знаходиться в оренді у ОСОБА_3, крім того є безпідставним посилання відповідача на відсутність інформації, що підтверджує членство позивача у сільськогосподарському підприємстві як підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

За таких обставин відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 1 Положення про ГУ Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

З наведеного вбачається, що ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Матеріалами справи підтверджено, що земельна ділянка, на яку претендує позивач відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, а тому суд апеляційної інстанції зазначає про безпідставність доводів відповідача щодо відсутністю відповідних повноважень на розгляд вказаної заяви.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказані обставини є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

А тому на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору у розмірі 1762 грн.01 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Виходячи із положень наведеної вище статті та фактичних обставин справи, беручи до уваги те, що встановлення судового контролю є правом, а не обов'язком суду, та відсутності об'єктивних причин які б свідчили про ухилення відповідача від виконання рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 315, ст..ст. 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради, викладену у листі від 26.07.2018 року за № Б-9244/0-5098/0/17-18;

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю), за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, розташованої на території Кіровоградської області, Компаніївського району, Виноградівської сільської ради.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн.01 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник