Справа № 160/9230/18
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 грудня 2018 р. Справа № 160/9230/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бутюгіної Євгенії Сергіївни про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позов до державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бутюгіної Євгенії Сергіївни в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41449894 від 05 червня 2018 року 17:50:02, прийняте Державним реєстратором Бутюгіною Євгенією Сергіївною, Дніпровська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дніпропетровська обл., про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: нежитлової будівлі (загальною площею 1137,1 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»;

- скасувати та вилучити запис №26474234 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на об'єкт нерухомого майна: нежитлової будівлі (загальною площею 1137,1 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41439332 від 05 червня 2018 року 13:14:52, прийняте Державним реєстратором Бутюгіною Євгенією Сергіївною, Дніпровська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дніпропетровська обл., про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: житловий будинок (загальною площею 342,3 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»;

- скасувати та вилучити запис №26464802 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на об'єкт нерухомого майна; житловий будинок (загальною площею 342,3 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41421400 від 04 червня 2018 року 15:32:43, прийняте Державним реєстратором Бутюгіною Євгенією Сергіївною, Дніпровська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дніпропетровська обл., про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна: земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) загальною площею 0,1178 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»;

- скасувати та вилучити запис №26451161 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна про право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на об'єкт нерухомого майна: земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) загальною площею 0,1178 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи, суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити, серед іншого, про їх захист шляхом визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач - ОСОБА_1, вважає себе власником майна: нежитлової будівлі (загальною площею 1137,1 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; житлового будинку (загальною площею 342,3 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) загальною площею 0,1178 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

При цьому, позивач в прохальній частині позову фактично просить суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора, якими було проведено державну реєстрацію права власності вищевказаного нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Відтак, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є спір про право, який виник між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», у зв'язку з чим, даний спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень, яким виступає - державний реєстратор Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дніпропетровської області Бутюгіна Євгенія Сергіївна, так як існує спір про право на спірне нерухоме майно, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 8 статті 30 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

З аналізу наведених норм суд зазначає, що за загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема, спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, в межах якого можуть бути розв'язані й питання, пов'язані з реєстрацією прав власності на майно (квартиру).

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб'єктами стосовно їх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта (суб'єктів), а останній (останні) відповідно зобов'язаний виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов'язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін.

Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду у рішенні від 04.09.2018 року (справа №823/2042/16).

Також, в постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі №802/1792/17-а (провадження №11-109апп18), зазначається, що якщо спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами.

Державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі чинного та не скасованого рішення відповідного суб'єкта, який здійснює публічно-владні управлінські функції.

З огляду на вказане державний реєстратор і орган державної реєстрації не можуть бути належними відповідачами за позовними вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав чи скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, якщо такі вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого державна реєстрація була проведена.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.01.2017 року по справі № 21-1559а16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

При цьому, частиною сьомою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На виконання вищенаведеної норми суд роз'яснює позивачеві, що враховуючи суб'єктний склад сторін у даній справі, спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 4, 5, 9, 19, 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Дніпровської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Бутюгіної Євгенії Сергіївни про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова