Справа № 760/25772/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 26 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №53686717 від 30 жовтня 2017 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 26 березня 2018 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року по справі № 760/17345/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Міністерства оборони України щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Зобов`язано Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності 21 січня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нову.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016 року, в частині направлення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з поверненням їх до обласного військового комісаріату.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

На виконання вказаного судового рішення Солом`янським районним судом м. Києва позивачу видано виконавчий лист № 760/17345/16-а про зобов`язання Міністерства оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, пов`язаної із виконанням військової служби.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 05 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа ВП 53686717.

Як встановлено судом, в ході виконання виконавчого листа від Міністерства оборони України надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із тим, що 28 квітня 2017 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

У зв`язку з цим постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровца А.Т. від 30 жовтня 2017 року було закінчено виконавче провадження ВП №53686717 на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважаючи вказану постанову державного виконавця протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець не мав повноважень закінчувати виконавче провадження, зважаючи на те, що в судовому рішенні, яке виконувалося, було встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, що пов`язана з проходженням військової служби, а тому повторна відмова Міністерства оборони України у виплаті такої допомоги з підстав ненадання документів на підтвердження обставин отримання поранення є протиправною.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження є законною та обґрунтованою, оскільки рішення суду боржником виконано у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у боржника при виконанні судового рішення про зобов`язання повторно розглянути його заяву про виплату одноразової грошової допомоги були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у виплаті такої допомоги, зважаючи на те, що підстави для виплати були встановлені рішеннями суду по справі № 760/17345/16-а.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи наступне.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено в Законі України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 статті 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 9 ч. 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Таким чином, з метою перевірки наявності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону № 1404-VIII, що мало місце у спірних правовідносинах, необхідним є з`ясування факту повного виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту виконавчого листа 760/17345/16-а, виданого Солом`янським районним судом м. Києва, Міністерство оборони України зобов`язано розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, пов`язаної із виконанням військової служби та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

На підтвердження виконання судового рішення у виконавчому провадженні ВП №53686717 боржником надано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28 квітня 2017 року № 44, зі змісту якого вбачається, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги рядовому у запасі ОСОБА_1 , документи якого надійшли відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року по справі № 760/17345/16-а, якого 29 квітня 1982 року звільнено зі строкової військової служби та 21 січня 2015 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (довідка МСЕК серія АВ 0197947 від 21 січня 2015 року), оскільки заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення.

З наведеного вбачається, що боржником на виконання рішення суду розглянуто заяву ОСОБА_1 про виплату йому грошової допомоги та прийнято відповідне рішення.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення суду боржником фактично виконане, а тому у відповідача були підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що рішеннями по справі 760/17345/16-а, рішення по якій виконувалося, встановлено право ОСОБА_1 на отримання грошової допомоги є обґрунтованим, проте, при вирішенні справи 760/17345/16-а та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заяву позивача про виплату допомоги не було розглянуто належним чином, оскільки повернуто Міністерством оборони України на доопрацювання. Саме ця обставина мала наслідком зобов`язання судом Міністерства оборони розглянути таку заяву повторно.

Як вбачається з матеріалів справи, при виконанні вказаного судового рішення позивачу було відмовлено у виплаті допомоги знову, проте, з інших підстав.

Судова колегія не надає правову оцінку законності підстав для відмови у виплаті одноразової допомоги при вирішенні даної справи, оскільки у спірних правовідносинах Міністерство оборони було зобов`язане розглянути заяву позивача повторно, а не прийняти рішення визначеного змісту.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 26 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.