Справа № 725/5502/18
Суддя: Стоцька Л. А.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 725/5502/18
Номер провадження 2-а/725/178/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2018 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Майстрюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови.

Посилався на те, що 30.09.2018 року Інспектором управління патрульної Чернівецької області ОСОБА_2 відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У постанові вказується про те, що він 30.09.2018 року о 15 год. 29 хв. в м. Чернівці по вул. Університецькій 12 здійснив зупинку стоянку на перехресті вулиць Університецької та 28 червня, чим порушив п. 15.9ґ ПДР України, порушення заборони зупинки на перехрестях.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги тим, що при винесенні оскаржуваної постанови Інспектором не були враховані доводи позивача, про те що зупинка була край необхідна і повязана була з тим, що в цей день позивач привіз з ремонту холодильник і необхідно було його розвантажити біля дому, в якому він фактично проживає, а також не враховано було стан його здоровя, оскільки він є інвалідом 2 групи.

Оскільки того дня вся вулиця 28 Червня була зайнята автомобілями, а навпроти входу в його будинок по вул. Університецькій 12/1 знаходиться пішохідний перехід, а тому ним було вибрав безпечне місце для зупинки, біля аптеки, що не заважало руху іншого транспорту та аварійної ситуації здійснено не було.

Просив скасувати постанову серії ЕАВ № 633729 від 30.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі.

Представником відповідача було подано відзив на позов, в яких Управління просило відмовити в задоволенні позову. При цьому посилався на те, що 07.05.2018 року в ході патрулювання та виконання службових обовязків інспектор роти №1 батальйону УПП в Чернівецькій області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2 виявила автомобіль НОМЕР_1 під керуванням позивача в м. Чернівці, який здійснив зупинку на перехресті вулиць Університетська 28 Червня, чим порушено п. 15.9ґ ПДР України, яким визначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10м від краю перехрещуваної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітка або розділювальна смуга, на підтвердження чого надали диск із відео фіксацію правопорушення.

Позивачу у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій адміністративний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 30.09.2018 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення. Як вбачається із змісту постанови серії ЕАВ №633729 від 30.09.2018 року, ОСОБА_1 30.09.2018 року о 15 год. 29 хв. здійснив зупинку стоянку на перехресті вулиць Університецької та 28 Червня, чим порушив п. 15.9ґ ПДР України, порушення заборони зупинки на перехрестях (а.с. 3).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №633729 від 30.09.2018 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень (а.с. 3).

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає у разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За змістом п. 1.10 Правил дорожнього руху України, під визначенням «стоянка» розуміється припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не повязаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Таким чином, у даному випадку підлягає встановленню факт порушення правил зупинки та стоянки транспортних засобів на перехрестях.

Як було встановлено судом, позивач не заперечує факту зупинки транспортного засобу на перехресті. Однак, при цьому вказував на те, що це була вимушена зупинка у звязку з тим, що він привіз холодильник із ремонту та була необхідність у його розвантажені біля будинку, в якому фактично проживає позивач. Він зупинився на перехресті тому, що вул. 28 Червня була зайнята автомобілями, а навпроти входу в його будинок, який знаходиться по вул. Університетській 12/1 знаходиться пішохідний перехід. При цьому позивач вибрав безпечне місце, яке не заважало руху іншому транспортному засобу та не створювало аварійної ситуації.

Вищенаведене підтверджується наданим позивачем фото, із якого вбачається, що його автомобіль знаходиться біля аптеки, на перехресті вулиць Університецької та 28 Червня, однак при цьому жодному транспортному засобу не заважало рухатись та не створювало аварійної обстановки (а.с.6).

Згідно ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

За змістом ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

З огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми права, суд приходить до висновку, що оскільки дії позивача були зумовлені завантаженням (розвантаженням) вантажу, ОСОБА_1 є особою пенсійного віку, а отже останній діяв у стані крайньої необхідності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведених норм слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі наявності або відсутності підстав, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме вчинення особою правопорушення в стані крайньої необхідності.

Проте, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було враховано, що позивач є інвалідом 2 групи (а.с. 5) порушення позивачем вимог п. 15.9ґ ПДР України було допущено через крайню необхідність, а саме у звязку завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається відповідача.

Докази надають суду учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не було надано суду доказів належного встановлення обставин події, зокрема тих, що виключають можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ №633729 від 30.09.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку із вчиненням дії особою в стані крайньої необхідності.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька