Справа № 826/12842/18
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2018 року № 826/12842/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., за участі секретаря судового засідання Морозової Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Система Плюс»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

Представники сторін:

позивача: Долженко Ю.В., Музиченко О.В.;

відповідача: Кунда А.О., Єфіменко Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «СИСТЕМА ПЛЮС» (надалі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2018 № , винесене ГУ ДФС у м. Києві, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств на суму 2 266 262,00 грн., штрафні санкції 566 565,00 грн, всього разом 2 832 827,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2018 року відкрито загальне провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 20.09.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що не погоджується з висновками Акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при визначенні суми податкового на прибуток фінансових установ є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Представник відповідача проти позову заперечує, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Посилається на те, що під час проведення перевірки встановлено заниження позивачем різниць, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток на загальну суму 12 590 344 грн, в т.ч. за 2017 рік на вказану суму.

За таких обставин, податковий орган просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2018 року відповідачем на підставі акту перевірки №521/26-15-14-06-02/35197650 від 27.04.2018, прийнято наступне оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а саме:

- , яким позивачу за порушення п.п.134.1.1, 141.2.1 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток фінансових установ» всього в сумі 2 832 827,00 грн, в т.ч. за основним платежем в сумі 2266262,00 грн, штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 566 565,00 грн.

Суть спору полягає в тому, що, на переконання контролюючого органу, внаслідок перевищення доходу позивача за 2017 рік суми в розмірі 20 млн. грн., позивач був зобов'язаний коригувати фінансовий результат до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років) за безпосередньо 2017 рік, в той час як на думку позивача, коригування фінансового результату має здійснюватися за звітний період - 1, 2, 3, 4 квартали 2018 року, тобто за наступний рік, що слідує за роком, в якому мало місце перевищення доходу в 20 млн. грн.

Оцінивши за правилами ст. 90 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2016 року Позивач прийняв рішення про не застосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці при визначенні об'єкту оподаткування податку на прибуток підприємств на підставі того, що його річний дохід, визначений за правилами бухгалтерського обліку, за попередній - 2015 рік, не перевищив 20 мільйонів гривень.

Розмір річного доходу за попередній - 2015 рік, надав право Позивачу, починаючи з 2016 року застосовувати річний податковий період, що контролюючим органом не заперечується.

Рішення Позивала про не застосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці, було оформлене Наказом № 2 від 12.01.2016 р.

Про прийняте рішення Позивач зазначив у податковій звітності з податку на прибуток підприємств за 2015 рік.

Згідно даних Квитанції № 2, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік № , була прийнята ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 24.02.2016 р.

Розмір річного доходу Позивача за 2016 рік також не перевищив 20 мільйонів гривень. Згідно даних Квитанції № 2, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2016 рік № була прийнята ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 22.02.2017 р.

В наступному - 2017 році, коригування фінансового результату на різниці Позивачем також не є застосовувалось, оскільки розмір річного доходу за попередній 2016 рік не перевищив 20 мільйонів гривень.

У 2017 році Позивач застосовував річний податковий (звітний) період, а згідно даних Квитанції № 2, податкова декларація з податку на прибуток підприємства за 2017 рік № , була прийнята ДПІ у Шевченківському району ГУ ДФС у м. Києві 24.01.2018 р.

Втім, річний дохід Позивача, визначений за правилами бухгалтерського обліку за річний звітний (податковий) період 2017 рік, перевищив 20 мільйонів гривень.

Як наслідок, при визначенні об'єкту оподаткування податку на прибуток підприємств за перший квартал 2018 року, Позивач застосував коригування фінансового результату до оподаткування на різниці.

Згідно даних Квитанції № 2, Податкова декларація з податку на прибуток підприємства за І квартал 2018 р. № 30614364, була прийнята ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві 18.04.2018 р.

У складі звітності з податку на прибуток підприємств за І квартал 2018 року, Позивач подав: 1) «Додаток ЦП до рядка 4.1.3 ЦП, 4.1.4 ЦП додатка РІ до рядка 03 РІ Податкової декларації з податку на прибуток підприємств»; 2) «Додаток AM до рядка 1.2.1 додатка РІ до рядка 03 Р1 податкової декларації з податку на прибуток підприємств»; 3) «Додаток РІ до податкової декларації з податку на прибуток підприємств».

Позивач вважає, що застосовувати коригування фінансового результату на різниці він повинен починаючи з року, що є наступним за тим, у якому його річний дохід перевищив 20 мільйонів гривень, тобто, починаючи з 2018 року - з першого звітного (податкового) періоду, що є наступним за тим річним податковим (звітним) періодом, у якому його річний дохід перевищив 20 мільйонів гривень, тобто з першого кварталу 2018 року.

В той же час, викладена в Акті перевірки позиція Відповідача полягає у тому, що якщо у платника, який у 2016 році прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату на усі різниці, річний дохід за 2017 рік перевищив 20 мільйонів гривень, то він повинен застосовувати коригування вже при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2017 рік. Тобто, Позивач повинен починати застосовувати коригування, починаючи з того податкового періоду, у якому його річний дохід перевищив 20 мільйонів гривень.

Суд не може погодитись з обґрунтованістю вказаних доводів контролюючого органу, враховуючи наступне.

Відповідно до положень п.134.1.1 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Виходячи зі змісту наведених вище норм Податкового кодексу України, можна дійти висновку, що застосування коригувань фінансового результату до оподаткування на різниці починається у тому податковому періоді, який є наступним за податковим періодом, у якому річний дохід перевищив двадцять мільйонів гривень.

Зокрема, відповідно до буквального тлумачення п.134.1.1 Податкового кодексу України, якщо у платника (позивача), який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу (в 2016 році), в будь-якому наступному році (2018 рік) річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період (2017 рік) перевищує двадцять мільйонів гривень, такий платник визначає об'єкт оподаткування починаючи з такого року, тобто - 2018 року, що, власне, і було зроблено позивачем при поданні податкової декларації з податку на прибуток за І квартал 2018 року.

За таких обставин, доводи контролюючого органу про обов'язок позивача коригувати фінансовий результат до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років) за безпосередньо 2017 рік, внаслідок перевищення доходу позивача за 2017 рік суми в 20 млн. грн, є необґрунтованими, внаслідок чого оскаржуване ППР є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2018 № , складене Головним управлінням ДФС у м. Києві.

3. Стягнути на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СИСТЕМА ПЛЮС» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 42 492,41 грн (сорок дві тисячі чотириста дев'яносто дві грн 41 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У М.КИЄВІ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «СИСТЕМА ПЛЮС» (ідентифікаційний , адреса: 04116, м. Київ, ВУЛИЦЯ ВАНДИ ВАСИЛЕВСЬКОЇ/ВУЛ.КИРИЛО-МЕФОДІЇВСЬКА , будинок 12/16)

ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС У М.КИЄВІ (ідентифікаційний , адреса: 04655, м.Київ, ВУЛИЦЯ ШОЛУДЕНКА, будинок 33/19).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст складено 10.12.2018.

Суддя П.О. Григорович