Справа № 1840/2642/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1840/2642/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Примакової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці ДФС на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018, (ухвалену суддею Кунець О.М., повний текст якого складений 10.08.2018 р.) по справі № 1840/2642/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП"

до Сумської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕКСІМ ГРУП" (в подальшому - ТОВ "ТЕКСІМ ГРУП") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сумської митниці № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 22.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26 02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.07.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 26.02.2018 р., № від 1.02.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.02.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р., № від 01.03.2018 р.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.04.2018 р. на підставі вищезазначеної позовної заяви відкрито провадження в адміністративній справі № 818/1538/18.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2018 р. по справі № 818/1538/18 позовні вимоги ТОВ "ТЕКСІМ ГРУП" щодо оскарження кожного з 62 вищезазначених податкових повідомлень-рішень роз'єднано в окремі провадження, оскільки оскаржувані повідомлення-рішення прийнято відповідачем за наслідками перевірок, оформлених 62 окремими Актами про неподання митної декларації у визначені законодавством строки, що складені по митним деклараціям, які складені позивачем по різним товарам.

Предметом розгляду в цій справі є оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018 р.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 р. позов задоволено та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018 р., яким до ТОВ "ТЕКСІМ ГРУП" застосовано штраф у сумі 1020 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що додаткова декларація ІМ 40 ДТ UА805180/2017/021678 від 29.12.2017 р. не може вважатися додатковою в розумінні ст. 261 Митного кодексу України, так як в ній не зазначено уточнених відомостей щодо товарів, які задекларовані за тимчасовою митною декларацією. Крім того, оскільки додаткова декларація ІМ 40 ДТ UА805180/2017/021678 від 29.12.2017 р. відкликана позивачем, який замість цієї додаткової декларації подав додаткову декларацію ІМ 40 ДТ UА805180/2018/007749 від 26.04.2018 р., яка містить уточнений опис товарів, які задекларовані за тимчасовою митною декларацією позивача, то правильним строком подання додаткової декларації необхідно вважати 26.04.2018 р.

У судове засідання учасники справи не з'явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що Сумською митницею ДФС проведено перевірку дотримання ТОВ "ТЕКСІМ ГРУП" митного законодавства щодо подання митних декларацій у визначені законодавством строки, за наслідками якої 07.02.2018 р. складено Акт про неподання митної декларації у визначені законодавством строки № 94 (в подальшому - Акт № 94), яким встановлено порушення ТОВ "ТЕКСІМ ГРУП" ч. 1 ст. 261 Митного кодексу України, оскільки не подана митна декларація в термін до 31.12.2017 р. за попереднім документом - ІМ 40 ТН № UА805180/2017/018704 від 16.11.2017 р.

На підставі Акту № 94 податковим повідомленням-рішенням Сумської митниці ДФС № від 01.03.2018 р. до позивача застосовано штраф у сумі 1020 грн.

Позивач не погодився із вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням відповідача, у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не порушено строків подання митної декларації, а відповідачем не доведено, що позивачем порушені ці строки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов'язань (абз. 2 п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно із ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України, якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Частиною 1 статті 261 Митного кодексу України визначено, що у разі подання відповідно до статті 260 цього Кодексу тимчасової періодичної митної декларації декларант або уповноважена ним особа повинні протягом строків, визначених відповідно до цього Кодексу, подати органу доходів і зборів додаткову декларацію, яка містить точні відомості про товари, задекларовані за попередньою, тимчасовою або періодичною митною декларацією, що подавалися б у разі декларування цих товарів за митною декларацією, заповненою у звичайному порядку.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем подано тимчасову митну декларацію (попередній документ) ІМ 40 ТН № UА805180/2017/018704 від 16.11.2017 р. (а. с. 7), яка зареєстрована та прийнята Сумською митницею ДФС, із зазначенням строку подання додаткової декларації до 31.12.2017 р.

29.12.2017 р., тобто до 31.12.2017 р., позивачем до вищезазначеної тимчасової митної декларації подано додаткову декларацію ІМ 40 ДТ UА805180/2017/021678 (а. с. 8), яка зареєстрована та прийнята Сумською митницею ДФС.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.03.2018 р., оскільки додаткова декларація ІМ 40 ДТ UА805180/2017/021678 подана позивачем 29.12.2017 р., тобто із дотримання строку, встановленого ч. 1 ст. 260 Митного кодексу України.

Доводи апелянта, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ "ТЕКСІМ ГРУП" помилкове, так як правильним строком подання позивачем додаткової декларації є 26.04.2018 р., а не 29.12.2017 р., оскільки додаткова декларація від 26.04.2018 р. містить уточнений опис товарів, які задекларовані за тимчасовою митною декларацією позивача, а в додатковій декларації від 29.12.2017 р. не було таких відомостей, у зв'язку з чим вона не відповідає вимогам ч. 1 ст. 261 Митного кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 264 Митного кодексу України, з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації, в тому числі, якщо митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (п. 3 ч. 11 ст. 264 Митного кодексу України).

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 12 ст. 264 Митного кодексу України).

Згідно із ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Відповідальність за недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, передбачена у ст. 472 Митного кодексу України.

Аналіз вищезазначених норм вказує, що у разі подання митної декларації з порушенням вимог, встановлених Митним кодексом України, орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації шляхом заповнення картки відмови у прийнятті митної декларації, а у разі незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари винна особа несе відповідальність за ст. 472 Митного кодексу України.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутність картки відмови у прийнятті додаткової декларації ІМ 40 ДТ UА805180/2017/021678 від 29.12.2017 р. та відсутність інших заходів реагування спростовує доводи апелянта, що ця декларація подана з порушенням вимог Митного кодексу України, тобто, додаткова декларації ІМ 40 ДТ UА805180/2017/021678 від 29.12.2017 р. подана своєчасно.

Щодо інших доводів апелянта, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 240, 243, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.08.2018 по справі № 1840/2642/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді В.Б. Русанова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 10.12.2018.