Справа № 522/13799/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/13799/18

Категорія: 3.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю. час і місце не зазначено, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
ДМСУТалишханова Ф.М. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до заступника начальника Головного управління - Начальник Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименко Анатолія Васильовича, ГУ ДМС України в Одеській області про скасування постанови, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Заступника начальника Головного управління - Начальника Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименко Анатолія Васильовича, по якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 003639 від 26 липня 2018 року щодо накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень, яка була прийнята Заступником начальника Головного управління - Начальником Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименком Анатолієм Васильовичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 003639 від 26 липня 2018 року щодо накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розмірі 1700,00 гривень, яка була прийнята Заступником начальника Головного управління - Начальником Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Максименком Анатолієм Васильовичем та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є громадянином Афганістану, що підтверджується копією довідки про звернення за захистом в Україні.

При зверненні із заявою про визнання біженцем до Головного управління ДМС України у м. Києві, позивач буд документований Довідкою про звернення за захистом в Україні № 007532 від 06.04.2017 року, яка у 18 травня 2018 року була замінена на Довідку № 008927. Термін дії довідки неодноразово продовжувався ГУ ДМС України у м. Києві.

26 липня 2018 року позивач прибув у приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у зв'язку з переведенням його справи з управління ДМС у м. Києві до управління ДМС у м. Одесі.

26.07.2018 р. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області складено відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення № ПР МОД 003639 відповідно до якого вбачається, що 26.07.2018 р. о 12-30 год. за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено гр. Афганістану ОСОБА_4, який порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без реєстрації за місцем перебування з 19.06.2018 року.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № ПН МОД 003639 від 26.07.2018 р., заступником начальника ГУ - начальника УПШЗСУ ГУДМС в Одеській області Максименко А.В. на позивача ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді 1 700, 00 грн. за порушення ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ст. 203 КУпАП України.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що головною підставою для скасування рішення суб'єкта владних повноважень про накладення на позивача адміністративного стягнення є відсутність доказів про володіння перекладачем, а саме: громадянином Республіки Афганістану ОСОБА_4 українською мовою. Зазначені обставини, на думку суду першої інстанції, позбавили ОСОБА_4 можливості розуміти наслідки дій суб'єкта владних повноважень при вирішенні питання правомірності перебування останнього на території України.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Державна (офіційна) мова - це мова, якій державою надано статус обов'язкового засобу спілкування у публічних сферах суспільного життя. Публічними сферами, в яких застосовується державна мова, вважаються насамперед сфери здійснення повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування (мова роботи, актів, діловодства і документації, мова взаємовідносин цих органів тощо).

Положення Конституції України, зокрема ст. 10 зобов'язують застосовувати державну - українську мову як мову офіційного спілкування посадових і службових осіб при виконанні ними службових обов'язків, у роботі і в діловодстві органів державної влади, представницького та інших органів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, а також у навчальному процесі в державних і комунальних навчальних закладах України (Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 р. (справа про застосування української мови).

Особам, які не володіють державною мовою України, в процесі реалізації та захисту їх прав і законних інтересів на території України, у випадках передбачених законами, забезпечується право на користування послугами перекладача відповідно до ст. 55 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України перекладачем є особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється адміністративне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими.

Апелянт в скарзі наголошує на тому, що позивач володіє російською мовою, адже під час анкетування від 06.04.2017 року він зазначив, що вільно володіє російською мовою.

Відповідно до вищевказаної анкети слідує, що позивач володіє російською мовою - вільно, пушту - зі словником, англійська - зі словником.

Тобто, відомості щодо володіння українською мовою - відсутні.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення і постанова про накладення стягнення, складені саме українською мовою.

За таких умов, доводи апелянта про те, що позивачу, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, було роз'яснено російською мовою зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов'язки, передбачені ст. 268 КУпАП не можна враховувати, оскільки є встановленим факт про відсутність вільного володіння позивачем українською мовою.

Вирішуючи дану справу по суті суд апеляційної інстанції враховує правові позиції ЄСПЛ (далі - Суд).

Так у п.48 рішення від 28.11.1978 у справі «Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН» Суд зазначив, що право на безоплатну допомогу перекладача стосується не тільки до усних виступів під час розгляду, а й документальних матеріалів та досудового провадження. Так, кожен, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, хто не розуміє мову, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, котрий здійснює письмовий та усний переклад усіх документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб реалізувати своє право на справедливий судовий розгляд.

Також з огляду на необхідність забезпечення реальності та ефективності права, гарантованого п.3 (е) ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод, обов'язок компетентних органів не обмежується призначенням перекладача, а у випадку попередження їх за конкретних обставин може також розширюватися, включаючи встановлення певного контролю за належною якістю перекладу (пп. 33 і 36 рішення від 30.05.80 у справі «Артіко проти Італії»).

Варто зазначити, що у низці рішень ЄСПЛ, постановлених проти України, розв'язано питання про застосовність ст. 6 Конвенції у провадженні в справах про адміністративне правопорушення.

У рішеннях «Надточій проти України» та «Лучанінова проти України» ЄСПЛ розширив своє власне «автономне» бачення поняття «кримінальне обвинувачення», зараховуючи до кримінальних і певні справи про адміністративні правопорушення.

Колегія суддів вважає, що порушення права позивача на якісний переклад при проведенні процедури притягнення його до адміністративної відповідальності є суттєвим порушенням його прав та тягне за собою скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2018 року по справі № 522/13799/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.