Справа № 1640/2774/18
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/2774/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: П'янової Я.В.

суддів: Кононенко З.О. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Ребенок С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 (головуючий суддя Л.О. Єресько, м. Полтава, повний текст складено 29.10.18 р.) по справі № 1640/2774/18

за позовом ОСОБА_3

до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.), звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач, Карлівське ОУПФУ), в якій просила:

- стягнути середній заробіток за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17 в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області з 04.05.2017 р., яку допущено до негайного виконання;

- моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 р. адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) середній заробіток за період з 17 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року (45 робочих днів) в сумі 11677,50 грн. за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17 в частині поновлення на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в зазначеній частині та ухвалити нову постанову - про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції за своєю ініціативою витребовував у відповідача документи, які не мають відношення до справи (посадові інструкції, затверджені в вересні 2017 року та січні 2018 року). В цей період позивач не працювала, з даними посадовими інструкціями не ознайомлювалася, а відтак ці докази є неналежними, в розумінні ст. 73 КАС України.

Резолютивна частина постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року містить висновок суду про визнання протиправним та скасування наказу начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 13-ОС від 03.05.2017 р., поновлення ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 04.05.2017 року.

Зрозумілість зазначеної постанови в частині поновлення ОСОБА_3 саме на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області підтверджена рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанцій.

В свою чергу, постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді виконана лише 03.09.2018 року, що не заперечувалось представником відповідача під час розгляду справи.

Посилання на Наказ № 44-ОС від 19.12.2017 року є безпідставними, оскільки, по - перше, позивач не погодилася з цим Наказом, про що зазначила в наказі при ознайомленні, по-друге, роботодавцем не було здійснено відповідного запису до трудової книжки, вказаний Наказ відсутній в особистій справі ОСОБА_3 (судом взагалі не досліджувалося, чи зареєстрований даний Наказ у відповідача), не було складено акт про виконання рішення суду, не відбулося фактичне допущення ОСОБА_3 до виконання трудових обов'язків.

Окрім того, при ознайомленні з Наказом № 44-ОС від 19.12.2017 року позивач не погодилася з ним, оскільки постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року у справі № 816/1232/17 визнано протиправним та скасовано наказ начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 13-ОС від 03.05.2017 року та поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 04.05.2017 р.

Позивач звертає увагу суду на те, що вона не відмовилася від поновлення на посаді, а лише зазначила про свою незгоду зі змістом Наказу № 44-ОС від 19.12.2017 року.

Після 19.12.2017 року (до вересня 2018 року), навіть враховуючи письмове звернення позивача, відповідач так і не надав пояснення щодо посади, на яку позивача начебто поновлювали, не визначив робочого місця (не відбулося фактичне допущення ОСОБА_3 до виконання трудових обов'язків не з вини ОСОБА_3.), не викликав для внесення відповідного запису до трудової книжки, тобто фактичного виконання рішення суду не відбулося.

Суд першої інстанції, не звертаючи уваги на норми чинного законодавства України, рішення судів 3-х інстанцій, в яких чітко визначено, що позивача незаконно було звільнено з посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій та необхідності поновлення позивача на вказаній посаді з 04.05.2017 року, проводячи за власною ініціативою порівняльний аналіз Положень та посадових інструкцій, з якими ОСОБА_3 не ознайомлювалася, дійшов висновку про ідентичність посад (про ідентичність посад не зазначено в наказі від 19.12.17 р.) та виконання рішення суду 19.12.2017 року.

Обґрунтування щодо моральної шкоди містяться в позовній заяві та додаткових поясненнях, які містять в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу - безпідставною, у зв'язку з чим просить її залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Відповідач зауважує на те, що належним виконанням постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року у справі № 816/1232/17 є поновлення позивача на роботі саме наказом начальника Управління від 19.12.2017 року № 44-ос «Про поновлення на посаді ОСОБА_3.».

Обставин, які б перешкоджали позивачу приступити до роботи, яку їй було запропоновано відповідачем після поновлення, крім її особистої поведінки, відсутні.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав позицію, викладену в відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 р., адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 13-ОС від 03.05.2017 р.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 04.05.2017 р.

Стягнуто з Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.05.2017 по 13.10.2017 в розмірі 29323,50 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постанову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку за один місяць допущено до негайного виконання.

За змістом зазначеної постанови звільнення позивача в травні 2017 року відбулося внаслідок зміни структури органів Пенсійного фонду України та скорочення штату Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Як встановлено судом у вищевказаній постанові, 01.04.2016 р. ОСОБА_3 призначено на посаду головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Відповідно до Положення про Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області, затвердженого наказом начальника Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 05.04.2016 № 16, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області є структурним підрозділом цього управління і підпорядковується начальнику даного управління (а.с. 167-170).

26.01.2017 р. начальником Головного управління ПФУ в Полтавській області затверджено Штатний розпис Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на 2017 рік зі штатом працівників 40 штатних одиниць (Карлівський відділ питань призначення та перерахунку пенсій - 6 одиниць, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій - 2, всього - 8).

28.02.2017 р. начальником Головного управління ПФУ в Полтавській області затверджено Штатний розпис Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на 2017 рік зі штатом працівників 29 штатних одиниць (відділ з питань призначення та перерахунку пенсій - 7 одиниць).

02.03.2017 р. наказом начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 21 введено в дію з 01.01.2017 р. вищезазначений штатний розпис апарату Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на 2017 р., затверджений 28.02.2017 р.

Таким чином, штат Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області зменшився на 11 штатних одиниць, в тому числі відділ з питань призначення та перерахунку пенсій - на 1 штатну одиницю. При цьому, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій увійшов до складу відділу з питань призначення та перерахунку пенсій.

Наказом начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 02.03.2017 р. № 22 на підставі наказу про введення в дію нового штатного розпису попереджено про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступне вивільнення працівників Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області згідно зі списками та про зміну істотних умов праці працівників Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області згідно зі списками.

Зазначеним наказом, зокрема, було попереджено ОСОБА_3 про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступне вивільнення, що підтверджується її підписом за списком, що є додатком № 2 до вищезазначеного наказу № 22 від 02.03.2017 р.

Профспілковим комітетом первинної профспілкової організації Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області надано згоду на розірвання трудових договорів зі спеціалістами управління, в тому числі і ОСОБА_3

Листом Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 920/10-30 від 02.03.2017 р. ОСОБА_3 повідомлено, що її було попереджено про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступне вивільнення, тому її буде звільнено на підставі ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу". Лист позивач отримала того ж дня, що підтверджується її підписом.

Наказом начальника Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області № 13-ОС від 03.05.2017 р. ОСОБА_3 звільнено з посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, у зв'язку із скороченням штату державних службовців відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", який остання оскаржила в судовому порядку.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17, вирішуючи питання про законність оскаржуваного наказу про звільнення позивача та поновлення її на посаді, суд виходив з того, що Карлівським ОУПФУ не було дотримано вимог частини 3 статті 49 - 2 Кодексу законів про працю України та частини 3 статті 87 Закону України "Про державну службу", оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. За змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Оскільки, відповідно до судового рішення, такий обов'язок не був виконаний відповідачем, то судом було задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Таким чином, як слідує зі змісту постанови від 13.10.2017 у справі № 816/1232/17, на момент її ухвалення та виникнення у Карлівського ОУПФУ обов'язку її виконання в частині поновлення позивача на посаді, допущеної судом до негайного виконання, Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій, як структурного підрозділу Карлівського ОУПФУ, не існувало.

В ході розгляду справи представник відповідача пояснив, що на виконання постанови Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2016 р. № 29-1 "Про примірні структури територіальних органів Пенсійного фонду України", якою затверджено примірну структуру управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаних управлінь, де не передбачено секторів з питань призначення та перерахунку пенсій (а.с. 160, 161), відповідачем затверджена нова структура Карлівського ОУ ПФУ, яка була погоджена начальником Головного управління Пенсійного фонду України 28.02.2017 р (а.с. 162).

На підставі цієї нової структури начальником Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області 28.02.2017 р. затверджено штатний розпис із загальним штатом у кількості 29 штатних одиниць. Новий штатний розпис визначав лише один Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій (у кількості 7 штатних одиниць) та не передбачено Машівського сектору з відповідних питань.

У зв'язку з чим, за змістом пояснень представника відповідача, у останнього виникли труднощі в виконанні даної постанови.

Оскільки ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.10.2017 р. у справі № 816/1232/17 Карлівському ОУПФУ було відмовлено в роз'ясненні та відстроченні виконання постанови суду від 13.10.2017 р., то на виконання зазначеної постанови, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 55236948 від 24.11.2017 р., ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 р., наказом начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 19.12.2017 р. за № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) наказано:

- скасувати наказ Карлівського ОУПФУ "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 р. № 13-ос;

- поновити ОСОБА_3 на роботі з 04.05.2017 р.;

- у зв'язку з відсутністю посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій та неможливістю внесення змін до штатного розпису запропонувати ОСОБА_3 поновлення на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ;

- начальнику фінансово - економічного відділу - головному бухгалтеру ОСОБА_6 розрахувати та виплатити компенсацію за час вимушеного прогулу за період з 04.05.2017 р. по 13.10.2017 р.;

- головному спеціалісту по роботі з персоналом ОСОБА_7 внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки та внести зміни до інших кадрових документів ОСОБА_3

З наказом від 19.12.2017 р. № 44-ос ОСОБА_3 ознайомлена в той же день, про що свідчить її підпис на зворотньому боці наказу із письмовою приміткою, що з наказом остання не згодна, оскільки поновлення на роботу проводиться не на посаді, з якої звільнено (а.с. 115).

Представник відповідача пояснював, що оскільки позивач до роботи фактично не приступила, то відповідні записи до трудової книжки не вносилися.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач фактично відмовилася від запропонованої їй посади, за поясненням представника відповідача, останній продовжував шукати шляхи виконання постанови від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17, в тому числі зверталися із заявою до Полтавського окружного адміністративного суду про зміну способу і порядку виконання та відстрочення виконання цієї постанови, в задоволенні якої ухвалою суду від 09.01.2018 р. було відмовлено. Тому територіальним органом ПФУ прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік Карлівського ОУПФУ, а саме: виведено зі штату Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій (7 одиниць працівників) та введено в Карлівський відділ питань призначення та перерахунку пенсій - 5 одиниць, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій - 2, всього по сектору - 7), тобто відновлено попередню структуру управління (а.с. 107).

Однак, це вимагало певного проміжку часу, оскільки структура та штатний розпис Карлівського ОУПФУ повинні бути погодженими у встановленій законодавством процедурі.

Наказом начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 03.09.2018 р. № 38-ос, відповідно до статті 235 КЗпП України, враховуючи наказ Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 29.08.2018 р. № 50 "Про введення в дію змін до штатного розпису Карлівського ОУПФУ Полтавської області", скасовано наказ Карлівського ОУПФУ Полтавської області "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 р. № 13-ос та поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області з 04.05.2017 р., про що внесено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 БТ-І № НОМЕР_2 (а.с. 152).

При цьому, наказ начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 19.12.2017 р. № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) не скасований.

В подальшому ОСОБА_3 написала заяву про звільнення з посади, на яку її було поновлено, відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), та наказом від 21.09.2018 р. № 41-ОС була звільнена (а.с. 118-119).

Позивач вважає, що належним виконанням постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17 є наказ начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 03.09.2018 р. № 38-ос. Таким чином, оскільки виконання постанови суду від 13.10.2017 р. в частині поновлення її на посаді, допущеної судом до негайного виконання, тривало з 13.10.2017 р. по 03.09.2018 р., і весь цей час вона залишалася не працевлаштованою, то відповідач має нести відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду в вигляді виплати їй середнього заробітку за час затримки його виконання, у зв'язку з чим звернулася до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належним виконанням постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17 є поновлення позивача на роботі саме наказом начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 19.12.2017 р. за № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115).

В той же час, суд зауважив на те, що при виконанні зазначеної постанови мала місце затримка виконання в період з 17.10.2017 р. (наступного робочого дня) по 18.12.2017 р. (день перед винесенням наказу про поновлення від 19.12.2017 р.), всього 45 робочих днів, у зв'язку з чим задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області () на користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) середній заробіток за період з 17 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року (45 робочих днів) в сумі 11677,50 грн. за час затримки виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17 в частині поновлення на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., суд першої інстанції не знайшов правових підстав для задоволення цієї позовної вимоги.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що ані позивачем, ані відповідачем рішення суду в частині позовних вимог, які були задоволені, в апеляційному порядку оскаржене не було.

Згідно з ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в зазначеній частині, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з статтею 5-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Таким чином, підставою для виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку є затримка власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 235 КЗпП України, прийняте судом рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

При цьому, як слідує із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як встановлено в ході розгляду справи, на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 55236948 від 24.11.2017 р., ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2018 р., наказом начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 19.12.2017 р. за № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) наказано, зокрема, скасувати наказ Карлівського ОУПФУ "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 р. за № 13-ос; поновити ОСОБА_3 на роботі з 04.05.2017 р.; у зв'язку з відсутністю посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій та неможливістю внесення змін до штатного розпису запропонувати ОСОБА_3 поновлення на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ.

Не реалізованість даного наказу пов'язана із волевиявленням самої ОСОБА_3, яка ознайомившись із цим наказом під підпис, власноручно зазначила, що не згодна з цим наказом, оскільки має бути поновлена саме на посаді, з якої була звільнена.

При цьому, вказаний наказ не був ані оскаржений, ані скасований.

Слід зазначити, що поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При реорганізації установи (підприємства) працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Позивач ототожнює поняття "посада" і "робота", хоча при реорганізації структури установи (підприємства) посади або ж структурні підрозділи, до яких віднесено певні посади, можуть змінюватися. Таким чином, визначальним при поновленні на роботі незаконно звільненого працівника під час реорганізації є саме характер роботи, яку запропоновано такому працівнику після його поновлення установою (підприємством), де відбулась реорганізація, зокрема, шляхом змін у структурі установи (перегрупування структурних підрозділів тощо).

За порівняльним аналізом Положення про Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області, затвердженого наказом начальника Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 05.04.2016 р. № 16 (а.с. 167-170), а також Положення про відділ з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області (а.с. 171, 172) встановлено, що за своїми завданнями, правами та обов'язками це є абсолютно ідентичні структурні підрозділи, підпорядкування яких визначено однаково для обох - Карлівському ОУПФУ.

Порівняльним аналізом посадової інструкції головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області ОСОБА_3 (посади, яку позивач займала до звільнення), затвердженої начальником Карлівського ОУПФУ 01.04.2016 р. (а.с. 189-192), а також посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ (посаду, яку було запропоновано позивачу після її поновлення та яку віднесено до структурного підрозділу Відділу з питань призначення та перерахунку пенсій після реорганізації відповідача), затвердженої начальником Карлівського ОУПФУ 15.09.2017 р. (а.с. 193-196), встановлено, що це є абсолютно ідентичні посади за обсягом та характером функцій, повноважень, правовим положенням та рівнем відповідальності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що належним виконанням постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17 є поновлення позивача на роботі саме наказом начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 19.12.2017 р. № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115).

Обставин, які б перешкоджали позивачу приступити до роботи, яку їй було запропоновано відповідачем після поновлення, крім її особистої поведінки, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Отже, постанова від 13.10.2017 р. була виконана відповідачем 19.12.2017 р.

Таким чином, в даному випадку при виконанні зазначеної постанови мала місце затримка виконання лише в період з 17.10.2017 р. (наступного робочого дня) по 18.12.2017 р. (день перед винесенням наказу про поновлення 19.12.2017), всього 45 робочих днів.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що посилання на Наказ № 44-ОС від 19.12.2017 року є безпідставними, оскільки, по - перше, позивач не погодилася з цим Наказом, про що зазначила в наказі при ознайомленні, по-друге, роботодавцем не було здійснено відповідного запису до трудової книжки, даний Наказ відсутній в особистій справі ОСОБА_3 (судом взагалі не досліджувалося, чи зареєстрований цей Наказ у відповідача), не було складено акт про виконання рішення суду, не відбулося фактичне допущення ОСОБА_3 до виконання трудових обов'язків.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що відмова ОСОБА_3 від запропонованої посади є наслідком її відповідного волевиявлення.

Щодо неможливості здійснення запису про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_3 необхідно зауважити на те, що ч. 1 ст. 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір, як правило, укладається в письмовій формі.

Проте, проходження державної служби має свою специфіку. Так, трудові відносини оформлюються не шляхом укладення письмового трудового договору, а виданням наказу про призначення на посаду. Лише після ознайомлення з даним наказом можна вважати, що трудові правовідносини оформлені та це в подальшому дає підстави для внесення відповідного запису до трудової книжки.

З огляду на той факт, що ОСОБА_3 відмовилась від запропонованої посади, то і наказ про призначення не був виданий, відповідно і запис в трудову книжку не був внесений.

Окрім того, представник відповідача в ході розгляду справи повідомив, що наказ від 19.12.2017 р., № 44-ос «Про поновлення на посаді ОСОБА_3.» наявний в особовій справі позивача та зареєстрований в книзі наказів.

Щодо відсутності акту про виконання рішення суду, колегія суддів зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено його складання.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приймаючи до уваги ту обставину, що позивач фактично відмовилася від запропонованої їй посади, відповідач продовжував шукати шляхи виконання постанови від 13.10.2017 р. у справі № 816/1232/17, в тому числі звертався із заявою до Полтавського окружного адміністративного суду про зміну способу і порядку виконання та відстрочення виконання цієї постанови, в задоволенні якої ухвалою суду від 09.01.2018 р. відмовлено. Тому територіальним органом ПФУ було прийнято рішення про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік Карлівського ОУПФУ, а саме виведено зі штату Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій (7 одиниць працівників) та введено в Карлівський відділ питань призначення та перерахунку пенсій - 5 одиниць, Машівський сектор з питань призначення та перерахунку пенсій - 2, всього по сектору - 7), тобто відновлено попередню структуру управління (а.с. 107).

Однак, це вимагало певного проміжку часу, оскільки структура та штатний розпис Карлівського ОУПФУ повинні бути погодженими у встановленій законодавством процедурі.

Наказом начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 03.09.2018 р. за № 38-ос, відповідно до статті 235 КЗпП України, враховуючи наказ Карлівського ОУПФУ Полтавської області від 29.08.2018 р. № 50 "Про введення в дію змін до штатного розпису Карлівського ОУПФУ Полтавської області", скасовано наказ Карлівського ОУПФУ Полтавської області "Про звільнення ОСОБА_3." від 03.05.2017 р. № 13-ос та поновлено ОСОБА_3 на посаді головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області з 04.05.2017 р., про що внесено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_3 БТ-І № НОМЕР_2 (а.с. 152).

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що жодна норма діючого законодавства не покладає обов'язку на установу при поновленні незаконно звільненого працівника під час реорганізації за рішенням суду відновлювати попередню структуру, яка існувала до реорганізації.

При цьому, слід наголосити на тому, що наказ начальника Карлівського ОУПФУ Бобрицької Л.В. від 19.12.2017 р. за № 44-ос "Про поновлення на посаді ОСОБА_3." (а.с. 115) не скасований.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вказаному наказі не зазначено про ідентичність посад, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки жодним нормативно-правовим актом це не передбачено.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції за своєю ініціативою витребовував у відповідача документи, які не мають відношення до справи (посадові інструкції, затверджені в вересні 2017 року та січні 2018 року). В цей період позивач не працювала, з даними посадовими інструкціями не ознайомлювалася, а відтак дані докази є не належними в розумінні ст. 73 КАС України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що у зв'язку з відсутністю посади головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій та неможливістю внесення змін до штатного розпису, ОСОБА_3 запропоновано поновлення на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ, а посадові інструкції, витребувані судом першої інстанції, підтверджують ідентичність посади, яку позивач займала до звільнення, з посадою, яку було запропоновано позивачу після її поновлення, за обсягом та характером функцій, повноважень, правовим положенням та рівнем відповідальності, а отже є належними доказами виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2017 року у справі № 816/1232/17.

Окрім того, судом першої інстанції здійснено порівняльний аналіз посадової інструкції головного спеціаліста Машівського сектору з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ Полтавської області, затвердженої начальником Карлівського ОУПФУ 01.04.2016 р. (а.с. 189-192), тобто в період, коли позивач ще працювала та була зобов'язана з нею ознайомитись, та посадової інструкції головного спеціаліста відділу з питань призначення та перерахунку пенсій Карлівського ОУПФУ, затвердженої начальником Карлівського ОУПФУ 15.09.2017 р. (а.с. 193-196), з якою позивач не ознайомлювалася, оскільки відмовилася від зайняття вказаної посади.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., колегія суддів зауважує на таке.

Згідно з статтею 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому, позивач свою моральну шкоду не обґрунтовує нормами ст. 237-1 КЗпП України, натомість позивач визначає, як достатню та самостійну підставу для стягнення моральної шкоди у розмірі 20000 грн., тривалість невиконання відповідачем постанови суду від 13.10.2017 р., яку рахує з 13.10.2017 р. по 03.09.2018 р.

В свою чергу, тривалість періоду затримки виконання зазначеного судового рішення зазначена вище та встановлено, що фактичний період затримки становить з 17.10.2017 р. по 18.12.2017 р. (45 робочих днів).

Для таких випадків ст. 236 КЗпП України встановлено компенсаторний механізм - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, який і було застосовано судом у даному провадженні.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (пункт 3) визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрату немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Цю частину позовних вимог позивач мотивував тривалістю невиконання відповідачем постанови суду від 13.10.2017 р.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження факту як саме дії відповідача відображаються на його діловій репутації, гідності та принижують його честь, не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, частково доведено правомірність його дій, що оскаржуються.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв'язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 243, 250, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 по справі № 1640/2774/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П'янова
Судді З.О. Кононенко І.С. Чалий
Повний текст постанови складено 11.12.2018.