Справа № 128/3002/18
Суддя: Вишар І. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3002/18
Провадження № 2-а/127/490/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Вишара І.Ю.,
при секретарі Бедрак М.М., за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 (місце знаходження: м. Вінниця вул. Ботанічна 24), за участю третьої особи Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БР № 483619 від 28.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 (місце знаходження: м. Вінниця вул. Ботанічна 24), за участю третьої особи Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БР № 483619 від 28.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов мотивований тим, щоОСОБА_1, 28.02.2018 року приблизно о 20.25 годин дійсно керував транспортним засобом ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1 у м. Вінниця. В цей час, його автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції з тих причин, що він не увімкнув ближнє світло фар в темну пору доби, проте він намагався звернути увагу інспектора що фари увімкнені. Після довгого сперечання і доказування своєї невинуватості інспектор відпустив мене, побажавши щасливої дороги.

Однак, 24.10.2018 року при оформленні документів про реєстрацію установки на транспортний засіб газового обладнання він дізнався, що знаходиться в Державному реєстрі боржників. Наступного дня, він особисто звернувся до ВДВС з заявою про надання копії і отримав копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 483619 від 28.02.2018 року та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.05.2018 року.

Так, оскаржувана постанова від 28.02.2018 року отримана позивачем особисто не у встановлений законом строк, а саме інспектор в постанові зазначив, що копію постанови надіслано рекомендованим листом 02.03.2018 року, але в цей період постанова ним не отримувалася, також зважаючи на істотність порушень, допущених під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення та позбавлення його можливості на захист своїх прав, вважаю, що строк подачі адміністративного позову до суду пропущений не з його вини, оскільки отримав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі БР № 483619 від 28.02.2018 року лише 25.10.2018 року, на підтвердження даного факту надано до матеріалів справи заяву про її отримання.

Відповідно до отриманої постанови, позивач в темну пору доби керував транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.19.1 ПДР України, за що ч. 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у звязку із чим було накладено адміністративний штраф в розмірі 425 гривень.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконним, не обґрунтованим та недоведеним, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 483619 від 28.02.2018 року підлягає скасуванню, оскільки в порушення даної інструкції інспектор поліції не розяснив йому права і обовязки, визначені ст. 63 Конституції України, 307, 308, 268, 287-289 КУпАП, відмовив у розгляді його клопотання щодо відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю скористуватися юридичною допомогою, інспектором не надано можливість користуватись допомогою адвоката та не повідомлено про причини (підстави) неможливості залучення адвоката. Тобто, всупереч вимогам ст. 268 КУпАП, Відповідач протиправно позбавив позивача такого права, у справі відсутні докази щодо скоєння правопорушення позивачем, тому винесена відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 483619 від 28.02.2018 року не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення.

Позивач вважає, що працівник патрульної поліції не мав права притягти його до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції. Якщо ж поліцейський встановив докази, які вказують на вчинення правопорушення і посилається на них, водій має право ознайомитися з цими доказами, навіть якщо це відеозапис нагрудної камери інспектора. У разі відмови поліцейського надати водію для ознайомлення такий відеозапис, можна вважати, що такого доказу не існує.

Позивач зазначає, що відповідачем фактично не зафіксовано порушення ним правил користування зовнішніми світловими приладами, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази по справі. Будь-яких з вище наведених доказів його вини не надано.

Крім того, позивач вказав, що в порушення чинного законодавства та Інструкції в оскаржувальній постанові містяться помилки, виправлення та дописки, а саме: виправлена дата розгляду справи з 28.12.2018 року на 28.02.2018 року та місце скоєння правопорушення з вул. Пирогова на вул. Привокзальна; невірно зазначена адреса його проживання та реєстрації, тобто не вказана квартира, що позбавило мене право вчасно отримати постанову та оскаржити її в судовому порядку; відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу; не містить відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, що є недопустимим, позбавляє мене права на інформацію та права вчиняти певні дії щодо оскарження цієї постанови і не відповідає вимогам КУпАП та Інструкції.

Позивач звертає увагу, що розгляд справи та складання постанови інспектором проводилося у його відсутність, крім того дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи в матеріалах справи відсутні, повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції на розгляд справи йому не надсилалося, що є грубим порушенням з боку інспектора і значно порушує його права та законі інтереси.

Позивач стверджує, що він є уважним та обережним водієм, чітко дотримується правил дорожнього руху, тому рухався 28.02.2018 року на своєму автомобілі в темну пору доби з увімкненими фарами в режимі ближнього світла. Видимість у напрямку руху була достатньою, тобто з місця водія можна було чітко розпізнати межі елементів дороги та розміщення учасників дорожнього руху та давало йому змогу орієнтуватися під час керування транспортним засобом. Крім того, врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, крім того, врахувавши всі фактори не порушував Правил дорожнього руху. Разом з тим, не взято було до уваги його пояснення, в яких він зазначив, що не згоден з вказаними в постанові поліцейського патрульної поліції фактами, винним себе не визнавав, при цьому Правил дорожнього руху не порушував та йому не було повідомлено про будь-яке вчинене порушення зазначених Правил, вважає, що його вина у скоєні правопорушення не була доказана поліцейським, а тому твердження поліцейського про порушення ним вимог ПДР України, є лише його субєктивною думкою та припущенням, яке не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначив, що поліцейський розглянув справу та притягнув його до відповідальності за відсутністю доказів вчинення ним правопорушення, за відсутності доказів його вини, упереджено, оскільки не взяв до уваги його пояснення, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише домислами, припущеннями та неіснуючими даними, а тому просив скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 483619 від 28.02.2018 року та справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі закрити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, наведених в адміністративному позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, проте на адресу суду надав відзив на позовну заяву згідно якого просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 лютого 2018 року поліцейським роти №3 БУПП у Вінницькій області ОСОБА_2 винесено постанову серії БР № 483619 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 28.02.2018 о 20:25 год. в м. Вінниці по вул. Привокзальній (Пирогова) 3а, керуючи транспортним засобом марки «СНЕVROLET AVEO», н.з. ВІ5791ВІ, в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла, чим порушив п. 19.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Відповідно ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності визначено ст.268 КУпАП, згідно якої, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до п. 19.1 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:

a)на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла;
б)на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) фари або ліхтарі;
в)на причепах та транспортних засобах, що буксируються, габаритні ліхтарі.

Примітка. В умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

В судовому засіданні було досліджено докази, які надані, з яких не вбачається, що ОСОБА_1 ПДР України порушував.

Крім наданих позивачем копій доказів у справі, інших доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем та представником відповідача не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов'язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, за відсутності переконливих доказів вини ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне скасувати постанову серії БР № 483619 від 28.02.2018 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 (місце знаходження: м. Вінниця вул. Ботанічна 24), за участю третьої особи Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії БР № 483619 від 28.02.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Постанову поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 серії БР № 483619 від 28.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: