Справа № 1240/2945/18
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 1240/2945/18

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Борзаниці С.В.

при секретарі судового засідання Кравцовій Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до 25 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до 25 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (далі відповідач, 25 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Луганській області), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 4 3901,40 грн., а також середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні в розмірі 21565,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 15.09.1991 по 27.06.2018 проходив службу у ДСНС України, а саме: у 25 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Луганській області. 27.06.2018 його було звільнено у відставку за станом здоров'я. В останній день служби відповідач не розрахувався з позивачем по заробітній платі. Заборгованість із виплати грошового забезпечення в розмірі 43,09 грн. відповідачем було погашено тільки 24.07.2018.

Відповідач у день звільнення зобов'язаний був виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у зв'язку з хворобою, яка в день звільнення виплачена не була. Зазначена грошова допомога була виплачена тільки 22.08.2018.

Оскільки позивачу не були вчасно виплачені вищевказані виплати, вважає, що має право просити стягнути на його користь середній заробіток за час затримки виплати грошової допомоги в період з 27.06.2017 (дата звільнення) по 22.08.2018 (дата фактичного розрахунку), а також середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за період з 27.06.2018 (дата звільнення) по 24.07.2018 (дата фактичного розрахунку).

Згідно роздруківки із карткового рахунку позивача заробітна плата за квітень-травень 2018 року складає: за квітень - 10304,63 грн.; за травень - 19733,34 грн. У квітні-травні 2018 року було 39 робочих днів.

Таким чином, середньоденна заробітна плата складала: (10304,63 грн. + 19733,34 грн.) / 39 днів = 770,20 грн./день.

Таким чином, середній заробіток за весь час затримки виплати при звільненні одноразової грошової допомоги обчислюється з 27.06.2018 року до 22.08.2018 року (включно) у розмірі: 770,20 грн./день х 57 днів за час затримки виплати = 43901,40 грн., а середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати обчислюється з 27.06.2018 року до 24.07.2018 року (включно) у розмірі: 770,20 грн./день х 28 днів за час затримки виплати = 21565,60 грн.

Відповідач позов не визнав з таких підстав.

25 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Луганській області є державним пожежно-рятувальним підрозділом зі статусом державної рятувальної служби, є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів державного бюджету, відповідно є розпорядником бюджетних коштів III рівня. Виплата грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу здійснюється щомісяця у період із 20 по 25 число (п. 10 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільнені особам рядового та начальницького складу служби цивільного захисту).

23.06.2018 грошове забезпечення військовослужбовців позивачу виплачене в повному обсязі за весь календарний місяць (30 днів).

Але, майор служби цивільного захисту ОСОБА_1, начальник караулу ДПРЧ-25 Головного управління, був звільнений зі служби цивільного захисту (наказ №211 від 27.06.2018) за станом здоровя, тому 22.07.2018 було проведено перерахунок за 3 дні (28, 29, 30 червня 2018 року).

22.08.2018 грошова допомога при звільнені була виплачена після фінансування головним розпорядником бюджетних коштів.

Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

По справі вчинені такі процесуальні дії.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.10.2018 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви (а.с. 11).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16.10.2018 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено до розгляду на 01.11.2018 (а.с. 1-2).

01.11.2018 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 27.11.2018 (а.с. 30).

27.11.2018 за клопотанням позивача розгляд справи відкладено на 06.12.2018 (а.с. 83).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з 15.09.1991 по 27.06.2018 проходив службу у ДСНС України, а саме: у 25 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Луганській області, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжки (а.с. 6 зворот. бік).

27.06.2018 його було звільнено у відставку за станом здоров'я.

Відповідно до витягу з наказу ГУ ДНС України у Луганській області від 27.06.2018 №211 (а.с.7) майора служби цивільного захисту ОСОБА_1, начальника караулу 25 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Луганській області, виключено з кадрів Державної служби України з надзвичайних ситуацій та звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 Положення (за станом здоровя) з 27.06.2018 (а.с. 7).

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається Кодексом цивільного захисту України та Положенням про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України від 11.07.2013 №593.

Так, відповідно до положень статті 125 Кодексу цивільного захисту України, держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обовязків (частина перша статті 125 Кодексу цивільного захисту України).

Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 125 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно частини першої статті 127 Кодексу цивільного захисту України, пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту здійснюється у порядку та розмірах, встановлених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно положенням частини першої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоровя, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше пяти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини пятої статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

З огляду на вказані норми законодавства вбачається, що спеціальним законодавством не встановлений порядок відшкодування за час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту, в той же час такий порядок визначений КЗпП України.

При вирішенні заявленої позовної вимоги суд зауважує, що у даних спірних правовідносинах повинні застосовуватись не тільки норми спеціального законодавства, але й трудового.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 за № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов'язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Таким чином, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі касаційного адміністративного суду від 07.02.2018 по справі №806/535/16, а також Верховного Суду України від 05.03.2012 у справі №21-42а12.

Згідно частини пятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також суд зазначає, що згідно роз'яснень, наданих в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та виплат при звільненні регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: "Про оплату праці", Постановою Кабінету Міністрів України, від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно роз'яснень, наданих в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

Згідно з пунктом 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

ОСОБА_1 звільнено з 27.06.2018, згідно довідки (арк. спр. 80) грошове забезпечення ОСОБА_1 за квітень 2018 року складало 10400,44 грн., за травень 2018 року 19877,00 грн., разом 30277,94 грн.

Таким чином, одноденний заробіток Позивача складає 756,94 грн. (30277,94 грн : 40 робочих днів (кількість робочих днів у квітні 2018 року 19, у травні 2018 року 21 з урахуванням робочих та вихідних днів)).

Кількість робочих днів з 28.06.2018 по день розрахунку з позивачем 22.08.2018 складає 38.

Таким чином, сума грошового забезпечення, яка повинна була нарахована та виплачена Позивачу у період з 28.06.2018 по 22.08.2018, складає 28763,72 грн (756,94 грн. х 38 днів).

Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні одноразової грошової допомоги є безпідставною, оскільки судом достовірно встановлено, що фактично з позивачем відповідач остаточно розрахувався 22.08.2018. Тобто, відповідно до положень статей 116,117 КЗпП України середній заробіток повинен стягуватися за період з 28.06.2018 по 22.08.2018.

Інших виплат або перерахувань за цей період діючим законодавством не передбачено, як не передбачено подвійне стягнення середнього заробітку при частковому погашенні заборгованості, що свідчить про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно частини третьої статті 139 КАСУ при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач звільнений від сплати судового збору згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Оскільки у даній справі позовні вимоги (вимоги майнового характеру) задовольняються частково, а згідно частини третьої статті 139 КАС України судові витрати підлягали оплаті пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір у розмірі 352,40 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 25 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Луганській області.

Керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до 25 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з 25 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (ідентифікаційний код: 8135906, місцезнаходження: 93500, Луганська обл., Новоайдарський район, смт Новоайдар, кв-л Миру, буд. 36) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 93500, АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки виплати належних йому сум при звільненні за період з 28.06.2018 по 22.08.2018 в розмірі 28763,72 грн (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят три гривні 72 коп.), з відрахуванням установлених законом податків та інших обов'язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань 25 Державної пожежно-рятувальної частини Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (ідентифікаційний код: 8135906, місцезнаходження: 93500, Луганська обл., Новоайдарський район, смт Новоайдар, кв-л Миру, буд. 36) до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 352,40 грн (триста пятдесят дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано у повному обсязі 10 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_2