Справа № 500/2467/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2467/18

10 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при призначенні пенсії в 2000 році пенсію було обраховано з розміру 85% грошового забезпечення, 01.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом про пояснення зменшення розміру пенсії відповідно до грошового забезпечення з 85% до 70%.

На звернення позивача відповідач надіслав відповідь листом від 09.11.2018 № 827/4-11, де пояснив, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, тому при перерахунку Кабінету Міністрів України віл 21.02.2018 № 103, було застосовано дану норму закону. З даною позицією відповідача ОСОБА_1 не згідний, вважає його дії такими, що суперечать Конституції України, законодавству та порушують його права. Тому і звернувся до суду за захистом своїх прав.

20 листопада 2018 року Тернопільським окружним адміністративним судом прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний термін для подачі відзиву на позовну заяву.

03 грудня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, де зазначено, що відповідачем - Головним управлінням, перерахунок пенсії Позивача проведено у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України N 103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та з врахуванням частини 2 ст. 13 Закону N 2262-ХIІ. Разом з тим, вимоги позивача про проведення перерахунку та виплати пенсії у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення, відповідач - Головне управління не визнає повністю, а також не погоджується щодо наведених ним обставин та правових підстав викладених у позовній заяві.

Відповідно до частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з'ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач являється пенсіонером органів внутрішніх справ, з 12.06.2000 року йому було призначено пенсію в розмірі 85% грошового забезпечення за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (надалі - Закон).

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900, ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» відповідачем проведено перерахунок пенсії .

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 УМВС підготувало та надіслало на адресу відповідача довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, де вказано розмір грошового забезпечення в сумі 9827,07 грн.

Відтак на підставі даної довідки відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу та визначив основний її розмір в сумі 6878,95 грн., що становить 70% грошового забезпечення.

Оскільки при призначенні пенсії в 2000 році пенсію було обраховано з розміру 85% грошового забезпечення, 01.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з листом про пояснення зменшення розміру його пенсії відповідно до грошового забезпечення з 85% до 70%.

На звернення ОСОБА_1 відповідач надіслав відповідь листом від 09.11.2018 № 827/4-11, де пояснив, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, тому при перерахунку Кабінету Міністрів України віл 21.02.2018 № 103, було застосовано дану норму закону.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу за вислугу років, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні від 27.03.2014 № 1166- VII (набрав чинності 19.04.2014) внесено зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з яким максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Отже вказаною нормою змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, який має застосовуватись у разі призначення пенсії військовослужбовцям та прирівняним до них особам.

Втім, при перерахунку вже призначених пенсій за вислугу років відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії, і внесені зміни до ст.13 Закону в даному випадку до спірних правовідносин застосовані бути не можуть, оскільки ці зміни стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

В даному випадку зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії (з 85% до 70% сум грошового забезпечення) відбулася вже після призначення пенсії ОСОБА_1

Оскільки стаття 13 Закону регулює виключно порядок призначення пенсії, вказані зміни не стосуються перерахунку вже призначених пенсій та набутого права, яке полягає у тому, що при перерахунку пенсії повинен залишатися встановлений при призначенні пенсії відсоток грошового забезпечення.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 31.01.2018 у справі № 523/4930/15-а, від 27.02.2018 у справі № 642/3284/17, від 19.06.2018 у справі №583/2264/17, від 03.04.2018 у справі № 345/943/17, Верховний Суд України в постановах від 08.07.2015 року в справі № 732/48/15-а та від 10.02.2015 року в справі № 21-630а14, Львівський апеляційний адміністративний суд в постановах від 20.02.2018 у справі № 607/7673/17; від 22.03.2018 у справі № 876/137/18 тощо, відповідно до яких при перерахунку пенсії застосуванню підлягає закон в редакції, яка була чинна на час призначення пенсії; зміст та обсяг досягнутих соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по пенсійному забезпеченню військовослужбовців та прирівняних до них осіб виникають в момент виникнення права на призначення пенсії .

Посилання відповідача на те, що нова редакція статті 13 Закону застосована на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 є абсолютно безпідставним, оскільки зазначена постанова не містить посилань на ст. 13 Закону та не уповноважує органи пенсійного фонду корегувати встановлений при призначенні пенсії відсоток максимального розміру пенсій від грошового забезпечення. Не містять також посилання на статтю 13 Закону норми даного закону, що стосуються перерахунку пенсій (ст.63 Закону).

Крім того, вирішуючи питання про застосування Закону у часі, слід враховувати, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод. За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Також відповідачем порушено норму частини 1 статті 58 Конституції України, якою встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті і / конституції у країни перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 03.04.2018 по справі №175/1665/17 (К/9901/9550/18) і застосовується судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Отже, максимальний розмір пенсії при перерахунку має обраховуватися із вказаного у довідці УМВС грошового забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які позивач набув на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві, а саме - 85%.

З огляду на викладене, відповідачем при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправно зменшено розмір пенсії за вислугу років з 85% на 70% грошового забезпечення.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1) щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 85% до 70% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1) пенсію у розмірі 85% грошового забезпечення з 01.01.2016.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (адреса: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, сплачений відповідно до квитанції № 46 від 15.11.2018 року .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.