Справа № 0740/1012/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2018 року м. Ужгород№ 0740/1012/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі КопосовичЕ.О.

за участю:

позивача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2;

відповідача: Управління Держпраці у Закарпатській області , представники - ОСОБА_3,Сумара А.Ф., Гукс М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області, яким просить:

1.Викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_6 АДРЕСА_3 з приводу перевірки від 04.06.2018 р. проведеної Управління Держпраці в Закарпатській області та укладення Договору про надання послуг від 01 червня 2018 р.

2.Викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_7 АДРЕСА_1 з приводу перевірки від 04.06.2018 р. проведеної Управління Держпраці в Закарпатській області.

3.Викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_8 АДРЕСА_2 з приводу перевірки від 04.06.2018 р. проведеної Управління Держпраці в Закарпатській області.

4.Викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_9 м. Ужгород, вул. Одеська, 33 а кв.18 з приводу перевірки від 04.06.2018 р. проведеної Управління Держпраці в Закарпатській області.

5.Визнати протиправною і скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 винесену Управління Держпраці у Закарпатській області від 21 червня 2018 р., якою вирішено накласти на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 111 690 грн.

6.Стягнути всі судові витрати.

1. Позиції сторін

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.06.2018 р. відповідач виніс Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92, згідно якої вирішено накласти на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 111 690 грн. на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів працю України, тобто за фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Однак, з даною постановою позивач не погоджується через її незаконність, оскільки зазначає, що між нею та між сторонами був укладено цивільно - правову угоду, тому позивач не порушила абз.2 ч.2 ст.265 КУпАП. Зважаючи на викладені обставини, позивач звернулася до суду за захистом, як вона вважає, свого порушеного права та просила суд скасувати оскаржувану постанову в судовому порядку, оскільки законодавства про працю остання не порушувала.

07 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача про заперечення щодо позову, де зокрема, зазначає що Управління Держпраці у Закарпатській області позов не визнає та вважає, що доводи та обґрунтування, які наведені позивачем не можуть бути прийняті судом як належні. Так, постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 від 21.06.2018року Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 притягнуто до фінансової відповідальності на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, тобто за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Зазначає, що гр. ОСОБА_6 виконувала роботу мийника посуду, та виконували визначену трудову функцію в діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 Договір про надання послуг з ОСОБА_10 передбачає виконання функцій, властивих саме найманому працівнику згідно класифікатора професій, а саме «мийник посуду» і спрямований не на досягнення кінцевого результату, а на процес виконання функцій, тобто ОСОБА_6 фактично здійснювали трудову функцію мийника посуду. Робота, яку виконувала ці працівниця збігається з видом економічної діяльності позивача та є роботою з обслуговування її діяльності. Враховуючи викладене, вважаємо, що договір про надання послуг укладений з ОСОБА_11 має ознаки трудового договору. Отже, Інспекційним відвідуванням та під час розгляду справи встановлено, що ФОП ОСОБА_1 залучала до роботи в якості мийника посуду ОСОБА_10 не уклавши з нею трудового договору та не повідомивши у встановленому порядку органи ДФС про прийом на роботу вказаного працівника, а відтак ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України. Відтак, обґрунтованим є висновок Управління Держпраці у Закарпатській області про те, що між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_1 існували трудові відносини без укладення трудового договору. Підсумовуючи вищенаведене, дії посадових осіб щодо проведення інспекційного відвідування є правомірними, Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 від 21.06.2018 року винесена уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу Законів про працю, а отже є законною і скасуванню не підлягає.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд даний адміністративний позов задовольнити повністю з підстав викладених у позовній заяві.Також представник позивача зауважив, що позивачці не було розяснено її прав на правову допомогу, а цивільно -правовий договір укладений між позивачкою та ОСОБА_6 є дійсним, чинним, а тому в даному випадку мають місце не трудові відносини , а цивільно-правові.

Представник відповідача щодо задоволення даного адміністративного позову заперечив з підстав наведених вище.

Заслухавши представників сторін , встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та мотиви суду, з яких суд дійшов до висновків у справі, констатує наступне.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 04.06.2018 року №93 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1.( а.с.62-63).

Підставою для проведення інспекційного відвідування стала доповідна записка заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів В.Штерн та головних державних інспекторів цього відділу А.Сумара та М.Гукс від 25.05.2018р. про використання ФОП ОСОБА_1 найманої праці без належного оформлення трудових відносин ( а.с.64).

Інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 проведене з 04.06.2018 року по 05.06.2018 року головним державним інспектором Гукс М.М. за участю головного державного інспектора СумариА.Ф.

За результатами інспекційного відвідування, посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області 05.06.2018 року складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю ФОП ОСОБА_1 за №ЗК 220/215/АВ (а.с.70-74).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із акту інспекційного відвідування, за результатами проведеної перевірки контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України. А саме, ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи працівника не уклавши з ним трудового договору та не повідомивши в установленому порядку органи ДФС про прийом на роботу цього працівника

Інспекційним відвідуванням проведеним 05.06.2018 року встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність в їдальні за адресою, АДРЕСА_5 на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 29.03.2013 року.( а.с.75).

Під час проведення інспекційного відвідування за місцем здійснення діяльності ФОП ОСОБА_1, АДРЕСА_5, в їдальні знаходилася і виконувала роботи на кухні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає: АДРЕСА_4

ФОП ОСОБА_1 в письмовому поясненні від 04.06.2018 року повідомила, що ОСОБА_6,04.06.2018 року стажується у неї на посаду мийника посуду, трудовий договір з нею не укладала. ( а.с.79)

У письмовому поясненні від 04.06.2018 року ОСОБА_6 повідомила, що у ФОП ОСОБА_1 вона працює два дні з 11.00 до 14.00 години, як стажер на кухні, заяву про прийом на роботу не писала, трудову книжку роботодавцю не здавала, заробітну плату не отримувала.

Вищевказаний Акт позивачем був підписаний без зауважень, про що власноручно записала та підписалася ФОП ОСОБА_1.( а.с.74)

Так, 05.06.2018 року головним державним інспектором Гукс М.М. внесено ФОП ОСОБА_1 припис про усунення виявлених порушень за №ЗК 220/215/АВ/П., який позивачем був підписаний без зауважень. ( а.с.81-82).

Листом від 21.06.2018 року, Управління Держпраці у Закарпатській області повідомило ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи про накладення фінансової санкції відбудеться 21.06.2018 року о 09:30 год. у приміщенні Управління Держпраці у Закарпатській області( а.с.70).

01 червня 2018 року між ФОП ОСОБА_1.( замовником) та ОСОБА_6( виконавець) був укладений договір про надання послуг, предметом якого зазначено надання замовнику послуги в обсязі і на умовах передбачених даними договором, а саме: надання послуг з миття посуду 15 тарілок, 10 виделок та 3 каструль за день, використовуючи власні засоби та матеріали. Вартість послуг : 200 грн. в день.( а.с. 24)

Згідно Актів прийому наданих послуг до Договору про надання послуг від 04 червня та 03 червня 2018 року позивачка прийняла частину послуги з миття посуду на загальну суму 300 грн. ( а.с. 29)

Вказана сума була відображена позивачкою у податковій звітності( а.с. 25-28)

21.06.2018 року ФОП ОСОБА_1, під час розгляду справи про накладення фінансової санкції, надала Пояснювальну записку ОСОБА_6 зовсім протилежного змісту, ніж зазначено вище, в якій казано, що ОСОБА_6 дала неправдиве пояснення з приводу стажування в їдальні, і що вона не працювала у позивача, а 04.06.2018 року ОСОБА_15, як завжди, зайшла в кафе випити каву і вирішила допомогти позивачу та зібрала брудний посуд зі столу і занесла його на кухню.( а.с.65).

В судовому засіданні ОСОБА_6, яка була допитана судом в якості свідка, пояснила, що вона знаходлася в кафе у ОСОБА_6 і мила посуд на кухні, принесла трудову книжку, щось підписала. Заяву про працевлаштування вона не писала. А щодо заяви , яку вона подала до Управління Держпраці, то вона є неправдивою, оскільки у звязку з перевіркою та можливими наслідками для позивачки, яку вона добре знала, ОСОБА_6 змінила свої письмові пояснення, щоб у ОСОБА_1 не було проблем.( а.с. 65)

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона знаходилася в кафе у ОСОБА_1 як відвідувач, коли там була перевірка. В кафе було багато людей. і в цей час також була на кухні була ОСОБА_6.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі -загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Управління Держпраці у Закарпатській області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується згідно Положення про Управління Держпраці, затверджене наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 у новій редакції.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 №340 (далі - Положення) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань: " 5) здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; 50) накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці".

Згідно з підпунктом 5 пункту 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право: " 5) проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; 6) безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме-Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого ПКМУ № 295 від 26.04.2017 року.

Відповідно до підп.1, 3 п. 11 Порядку контролю інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об'єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об'єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення.

Відповідно до п.8 Порядку контролю, про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку контролю інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Відповідно до пункту 6 Порядку контролю під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об'єкта відвідування, державних органів, а також шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Відповідно до положень ст. 21 Кодексу законів про працю України зазначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник " зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі, додержання якої є обов'язковою при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Відповідно до ч.5 ст.50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.

Таким чином інспекційним відвідуванням та під час розгляду справи по суті, судом встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 допустила до роботи найману працівницю ОСОБА_6 без укладання з нею трудового договору та без повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку її як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідною формою до початку роботи працівника за укладеним трудовими договором в спосіб визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Щодо наданого Позивачем договору про надання послуг від 01.06.2018 року між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

Згідно постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17, висловлено правову позицію про те, які ознаки договору носять трудовий характер.

Щодо цивільного договору про надання послуг, необхідно зазначити, що згідно зі ст.901 ЦКУ договором про надання послуг є договір, відповідно до якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором.

Тобто ключовою умовою, що зумовлює укладання договору про надання послуг є те, що надавана послуга споживається в процесі її надання. Чинне законодавство не містить визначення споживання послуги. Разом з тим, згідно з Державним класифікатором продукції і послуг затвердженим наказом Держстандарту України від 30.12.1997 року №822, послуга - це наслідок безпосередньої взаємодії між постачальником і споживачем та внутрішньої діяльності постачальника для задоволення потреб споживача.

Таким чином, з урахуванням вимог ГКУ договір про надання послуг може укладатись для задоволення потреб суб'єкта господарювання, не пов'язаних із діяльністю, спрямованою на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру.

Крім того, ст.54 ГКУ передбачено, що на суб'єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб'єктами господарювання, які визначаються ГКУ та іншими законодавчими актами. У зв'язку з цим, договір про надання послуг може укладатись для задоволення потреб суб'єкта господарювання, який здійснює некомерційну господарську діяльність, для задоволення його потреб не пов'язаних зі своєю діяльністю спрямованою на досягнення економічних, соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Таким чином, у разі, якщо робота, виконувана особою на користь суб'єкта господарювання, збігається з видом його економічної діяльності або є роботою з обслуговування його діяльності, то робота такої особи повинна виконуватись на умовах трудового договору.

Згідно умов даного договору ОСОБА_6 з 03.05.2018 по 05.06.2018 року надавала ФОП ОСОБА_1 послуги з миття посуду. ( а.с.24).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є: Код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.( а.с.75).

В укладеному договорі про надання послуг з ОСОБА_6, у пункті 2.1. «Обов'язки Виконавця по цивільно-правовому договору», зазначено, що Виконавець повинен надати послуги з миття посуду, а саме: 15 тарілок, 10 виделок та 3 каструлі за день використовуючи власні засоби та матеріали.

Відповідно до кваліфікаційної характеристики професії «МИЙНИК посуду» (Випуск № 65 «Торгівля та громадське харчування», Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства зовнішніх економічних зв'язків і торгівлі України від 20 серпня 1999 р. № 918):

«МИЙНИК ПОСУДУ 2-й розряд

Завдання та обов'язки. Миє столовий та кухонний посуд, прибори, підноси, інвентар, інструменти, тару із застосуванням мийних та дезінфікуючих засобів. Робить спеціальні мийні розчини. Очищає посуд від залишків їжі. Сушить посуд, прибори, підноси. Збирає харчові залишки. Доставляє чистий посуд, прибори, підноси до лінії-транспортеру готових страв або до столів (в закладах з попереднім накриванням столів). Прибирає приміщення, в якому розташоване обладнання мийки, та утримує його в належному санітарному стані»

Отже, договір про надання послуг з ОСОБА_10 передбачає виконання функцій, властивих саме найманому працівнику згідно класифікатора професій, а саме «мийник посуду». І спрямований не на досягнення кінцевого результату, а на процес виконання функцій.

Щодо вищевказаного договору про надання послуг, слід зазначити, що посада «мийник посуду» визначена Класифікатором професій ДК 003:2010, зокрема:

- посада «Мийник посуду» - Розділ 9 «Найпростіші професії», Підрозділ: 91 «Найпростіші професії торгівлі та сфери послуг», Клас:9132 «Мийник посуду».

Класифікатор призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма суб'єктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників. Працівники за вказаною професією приймаються на роботу за трудовим договором, а виконання роботи визначається посадовою інструкцією.

Однак, як встановлено судом, в позовній заяві Позивач зазначає, що ОСОБА_6 04.06.2018 року не стажувалася в ФОП ОСОБА_1, не зайшла до її їдальні, як зазвичай, просто випити кави, а ОСОБА_6 того дня вже працювала у позивача на підставі договору про надання послуг від 01.06.2018 року, згідно якого ОСОБА_6 з 03.06.2018 року по 05.06.2018 року надавала позивачу послуги з миття посуду.

Тобто з вищевикладеного слідує, що ОСОБА_6 в своєму другому поясненні, яке надано до Управління 21.06.2018 року, та ФОП ОСОБА_1 в адміністративному позові, стверджуючи про укладення цивільно-правового договору з ОСОБА_6, дають неправдиві свідчення.

Окрім того, під час проведення інспекційного відвідування та під час розгляду справи, про існування цивільно-правового договору не було відомо ані ФОП ОСОБА_1 ані ОСОБА_6 , оскільки про цивільно-правовий договір в поясненнях взагалі не згадують. Цей цивільно-правовий договір додається позивачем як додаток до позовної заяви.

Отже, з врахуванням вищевикладеного, твердження Позивача в позовній заяві про укладення нею цивільно-правового договору з ОСОБА_6 та друге пояснення ОСОБА_6 не беруться судом до уваги, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються наявним в матеріалах інспекційного відвідування поясненням самої ФОП ОСОБА_1 від 04.06.2018 року, яке написано та підписано нею власноручно, та поясненням ОСОБА_6 від 21.06.2018 року, яке також написано та підписано нею власноручно.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду від 25.04.2018 року у справі №824/756/16-а, провадження №К/9901/15924/18.

Таким чином судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 залучала до роботи в якості мийника посуду ОСОБА_6 не уклавши з нею трудового договору та не повідомивши у встановленому порядку органи ДФС про прийом на роботу вказаного працівника, а відтак ОСОБА_1 порушила вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Отже, оскільки ОСОБА_10 була допущена до роботи мийника посуду без укладення з нею трудового договору, тому обґрунтованим є висновок Управління Держпраці у Закарпатській області про те, що між ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_1 існували трудові відносини без укладення трудового договору.

Відповідна правова позиція висловлена і в ухвалі Вищого адміністративного суду від 23.02.2017р. у справі № К/800/31730/16.

Таким чином ФОП ОСОБА_1 підмінила трудовий договір договором про надання послуг, і це свідчить про те, що наймана працівниця ОСОБА_6 була допущена до роботи без укладання з нею трудового договору та без повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку її як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідною формою до початку роботи працівника за укладеним трудовими договором в спосіб визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Зазначена правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17.

Отже з вищевикладеного випливає, що ОСОБА_6 виконувала роботу мийника посуду, та виконували визначену трудову функцію в діяльності суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1

Договір про надання послуг з ОСОБА_10 передбачає виконання функцій, властивих саме найманому працівнику згідно класифікатора професій, а саме «мийник посуду» і спрямований не на досягнення кінцевого результату, а на процес виконання функцій, тобто ОСОБА_6 фактично здійснювали трудову функцію мийника посуду. Робота, яку виконувала ці працівниця збігається з видом економічної діяльності позивача та є роботою з обслуговування її діяльності.

Враховуючи викладене, суд констатує, що договір про надання послуг укладений з ОСОБА_11 має ознаки трудового договору.

Таким чином, надаючи оцінку наданого позивачем договору про надання послуг вбачається, що він підміняє трудовий договір .

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що договір про надання послуг укладений з ОСОБА_6 має ознаки трудового договору, отже вищезазначена наймана працівниця була допущена до роботи без укладання з нею трудового договору та без повідомлення територіального органу Державної фіскальної служби за місцем обліку її як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідною формою до початку роботи працівника за укладеним трудовими договором в спосіб визначений постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 р. № 413, чим порушено вимоги частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України.

Отже, оскільки на час інспекційного відвідування ОСОБА_6 була допущена до роботи без укладення трудового договору, тому обґрунтованим є висновок Управління Держпраці у Закарпатській області про те, що між гр.. ОСОБА_6Р та ФОП ОСОБА_1 існували трудові відносини без укладення трудового договору.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 із змінами (далі - Порядок накладення штрафів).

Відповідно до частини 3 статті 265 КЗпП «штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України».

Відповідно до п.2 Порядку накладення штрафів, штрафи мають право накладати начальники територіальних органів Держпраці та їх заступники.

Оскаржувана постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 від 21.06.2018 року винесена першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грициком Василем Івановичем, а отже визначеною Порядком уповноваженою посадовою особою.

Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку накладення штрафів, про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Так, як уже зазначалося вище, листом Управління Держпраці у Закарпатській області від 12.06.2018 року №07-02/1967 ФОП ОСОБА_1 була повідомлена про час та дату розгляду справи. Даний лист був переданий телефонограмою ФОП ОСОБА_1 12.06.2018р.

Відповідно до п.7 Порядку накладення штрафів - справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 Порядку накладення штрафів і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Відповідно до п.5 Порядку накладення штрафів у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не пізніше ніж на 10 днів.

На розгляд справи з 'явилась ФОП ОСОБА_1, яка заперечила факт використання найманої праці громадянки ОСОБА_10 та надала пояснювальну записку ОСОБА_10

Згідно абз. 2 п. 8 Порядку накладення штрафів, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті З цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків передбачена відповідальність фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю у вигляді штрафу - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, установленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника,"щодо якого скоєно порушення, (станом на 21.06.2018 року розмір мінімальної заробітної плати складає 3723,00 грн., відтак 3723,00 х 30 = 111690).

Отже з огляду на вищевикладене, на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу Законів про працю України, Першим заступником начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Грщик В.І. на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690 гривень.

Щодо посилання представника позивача, що позивачці під час проведення інспекційного відвідування не було розяснено право на отримання правової допомоги, то суд констатує, що розяснення такого права не передбачено вищевказаними законодавчими актами, а також не встановлено вимогами Конвенції Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі ( Конвенцію ратифіковано Законом N 1985-IV ( 1985-15 ) від 08.09.2004 ), якою в своїй діяльності керувався відповідач при проведенні інспекційного відвідування.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем були дотримані, відтак жодних підстав для задоволення позовних вимог у даній справі відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене, дії посадових осіб щодо проведення інспекційного відвідування є правомірними, Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 від 21.06.2018 року винесена уповноваженою посадовою особою Управління Держпраці у Закарпатській області з урахуванням норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013р. №509, та на підставі абзацу 2 частини другої статті 265 Кодексу Законів про працю, а отже є законною і скасуванню не підлягає.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог та враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову повністю.

Керуючись ст.ст. 242-246 КАСУ, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови № ЗК/220/202/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-92 від 21 червня 2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Закарпатський окружний адмінсуд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЗ.Б. Плеханова

Повний текст рішення складено та підписано 12 грудня 2018 року.