Справа № 804/3740/18
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 грудня 2018 року Справа №804/3740/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши позовну заяву Керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченка Олександра Володимировича до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченко Олександр Володимирович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Павлоградської міської ради, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та нечинним пункт 1 рішення Павлоградської міської ради від 13.02.2018 року №1060-34/VII «Про затвердження Порядку розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Павлоград», яким затверджено додаток до рішення Павлоградської міської ради від 13.02.2018 року №1060-34/VII (Порядок розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Павлоград).

Ухвалою суду від 29.05.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року, закрито підготовче провадження та призначено справу № 804/3740/18 до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

03.12.2018 року розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду №2980д було призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Юхно І.В. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, за результатами якого справу передано судді Горбалінському В.В.

Згідно з частиною 7 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Відповідно до частини першої статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції), здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, прокурор у визначених Законом випадках має право на представництво інтересів держави або конкретної особи (громадянина України, іноземця або особи без громадянства), якщо таке представництво належним чином обґрунтоване, проте не на представництво інтересів суспільства в цілому, на що в даному випадку вказує позивач обґрунтовуючи заявлений позов.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі як законні представники або вступити у справу за своєю ініціативою з метою виконання покладених на них повноважень.

Отже підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.

Таким законом є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відтак, суд зазначає, що прокурором не доведено, що захист інтересів у сфері містобудівної діяльності не здійснює або не належним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Крім того, безпосередньо Керівником Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченко Олександр Володимирович у позовній заяві зазначено, що компетентним суб'єктом, який має здійснювати захист інтересів держави за даною позовною заявою є Павлоградська міська рада.

Таким чином суд дійшов висновку, що Керівником Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченко Олександр Володимирович, як прокурором, не підтверджено повноваження на ведення справи в суді в тому числі і в інтересах територіальної громади, оскільки її інтереси представлені відповідними органами. Прокурор, звернувшись з позовом в інтересах територіальної громади міста Павлоград до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту рішення, не зазначив відповідних обґрунтувань щодо порушення рішенням відповідача саме інтересів територіальної громади міста Павлоград.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.09.2018 року у справі №826/7910/17 (К/9901/55358/18).

При цьому, суд звертає увагу що, у відповідності до приписів частини 2 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Таким чином, судом додатково встановлено, що прокурор не зазначив доказів того, чи є він належним учасником таких правовідносин та також не надав ґрунтованих пояснень щодо того, чи є прокурор суб'єктом даних правовідносин у яких застосовано оскаржуваний акт.

Враховуючи вищевикладене та у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява Керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченка Олександра Володимировича підлягає залишенню без руху.

Вказаний недолік може бути усунутий шляхом приведення у відповідність до вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України подану позовну заяву, а саме:

- зазначити в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора;

- зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а також докази того, що вказаний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів;

- вказати обставини та надати пояснення щодо можливості Керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченка Олександра Володимировича оскаржувати пункт 1 рішення Павлоградської міської ради від 13.02.2018 року №1060-34/VII «Про затвердження Порядку розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Павлоград», яким затверджено додаток до рішення Павлоградської міської ради від 13.02.2018 року №1060-34/VII, як нормативно-правовий акт.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 14 та частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, та відповідно до частини 4 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 43, 53, 160, 161, ч. 13 ст. 171, ст. 243, ст. 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти матеріали позовної заяви Керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченка Олександра Володимировича до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту рішення - до свого провадження.

Позовну заяву Керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченка Олександра Володимировича до Павлоградської міської ради про визнання протиправним та нечинним пункту рішення - залишити без руху.

Встановити прокурору п'ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви прокурору усунути шляхом надання суду:

- позовної заяви, в якій слід зазначити в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора;

- позовної заяви, в якій слід зазначити орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а також докази того, що вказаний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів;

- позовної заяви, в якій слід вказати обставини та надати пояснення щодо можливості Керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Панченка Олександра Володимировича оскаржувати пункт 1 рішення Павлоградської міської ради від 13.02.2018 року №1060-34/VII «Про затвердження Порядку розміщення стаціонарних тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території міста Павлоград», яким затверджено додаток до рішення Павлоградської міської ради від 13.02.2018 року №1060-34/VII, як нормативно-правовий акт.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу прокурора.

Роз'яснити прокурору, що відповідно до частини 14 та частини 15 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, та відповідно до частини 4 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Горбалінський