Справа № 825/2172/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2172/18 Суддя першої інстанції: Житняк Л.О., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Чаку Є.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, третя особа: Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради щодо відмови у видачі позивачу довідки для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу;

- зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради видати позивачу згідно вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» довідку для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України (далі по тексту - Чернігівське об'єднане УПФУ) і починаючи з 01.03.2017 отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

08.02.2018 позивачу встановлена ІІ група інвалідності безтерміново, що підтверджується копією довідки МСЕК серії АВБ №059375.

27.03.2018 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об'єднаного УПФУ із заявою про видачу йому довідки для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу (а.с.9).

Листом № 08-09/7041 від 30.03.2018 відповідач повідомив позивача, що оскільки останній перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному УПФУ, підстави для видачі довідки йому відсутні (а.с.10).

Позивач, вважаючи зазначену відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач має право на отримання пенсії по інвалідності, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, отримує довічне грошове утримання судді у відставці, підстави для видачі довідки відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з частинами 3-4 ст.4 Закону України від 21.03.1991 №875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» пільги особам з інвалідністю надаються на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, пенсійного посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до законів України від 16.11.2000 № 2109-ІІІ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», 18.05.2004 № 1727-IV «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, за особам з інвалідністю».

Особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства за дітям з інвалідністю» та Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», пільги надаються на підставі довідки, що безоплатно видається структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання. Порядок видачі такої довідки та її форма затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Механізм видачі довідки для отримання пільг особам з інвалідністю, які не мають право на пенсію чи соціальну допомогу, визначається Порядком видачі довідки для отримання пільг інвалідам, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від21.09.2015 № 946 (далі по тексту - Порядок № 946).

Так, відповідно до п.5 Порядку № 946 структурний підрозділ соціального захисту населення, до якого надійшла заява про надання довідки, перевіряє інформацію про перебування на обліку та отримання пенсії чи соціальної допомоги в органах Пенсійного фонду або соціального захисту населення інваліда з урахуванням даних автоматизованої системи обробки документів з призначення та виплати пенсій, центрального сховища баз даних Міністерства соціальної політики України.

Так, після звернення позивача 27.03.2018 до відповідача з заявою про видачу йому довідки для отримання пільг особам з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, відповідно до вимог Порядку, відповідачем було здійснено запит до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

У відповідь на запит, Чернігівським об'єднаним УПФУ надано довідку № 7325/06 від 28.03.2018, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному УПФУ та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 01.03.2017.

Тобто, ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради та не отримує жодного виду допомоги, що підтверджується довідкою від 28.03.2018 № 1270 (а.с.23).

Водночас, позивач є особою з інвалідністю II групи та має страховий стаж 15 років.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого ст.32 цього Закону.

Згідно ст.32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років.

Тобто, ОСОБА_1 має право на одержання пенсії по інвалідності, яка призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, останній перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному УПФУ та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 01.03.2017.

Правовими положеннями п. 7 Порядку № 946 визначено, що підставами для відмови у видачі довідки є:

- подання недостовірних даних;

- виникнення у особи права на пенсію чи соціальну допомогу відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам»

- та призначення таких пенсії або соціальної допомоги.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії по інвалідності.

Крім того, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує довічне грошове утримання судді у відставці, а тому підстави для видачі довідки відповідно до вищезазначених правових положень чинного законодавства відсутні.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу, в наданні запитуваної довідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та надано обґрунтовані доводи відмови ОСОБА_1 в наданні запитуваної довідки, відповідно до норм чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018.

v