Справа № 287/112/17-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 287/112/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

11 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 24 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі Ємільчинське ОУПФУ) в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років відповідно до положень пункту 2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов'язати орган пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, починаючи з 14 вересня 2017 року з врахуванням вимог п.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 24 липня 2018 позов задоволено:

-визнано дії Ємільчинського ОУПФУ щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку їй пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», протиправними;

-зобов'язано Ємільчинське ОУПФУ провести перерахунок та виплату пенсії на користь ОСОБА_2 відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, але не вище 75% заробітку, без застосування ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 06.09.2017 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що призначення і виплата пенсій громадянам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому і збільшення розміру пенсії має проводитись відповідно до норм вказаного закону.

Від позивача відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися та повноважних представників для участі у справі до суду не направили.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, надавши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що остання не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та перебуває на обліку в Ємільчинському ОУПФУ, де отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислену згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У серпні 2017 року позивач звернулася до Управління з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до вимог ч. 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на яку останнім надано відповідь від 06.09.2018 № 144/Т-8 про відсутність підстав для перерахунку пенсії в розмірах, зазначених у заяві позивача, мотивовану тим, що відповідно до чинного законодавства України виплата пенсії постраждалим від аварії на ЧАЕС 3 категорії проводиться відповідно до норм Закону № 1058-ІV і пенсія за віком заявнику розрахована відповідно до статей 27, 28 цього Закону.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як потерпіла від наслідків на ЧАЕС при трудовому стажі понад 15років, має право на перерахунок пенсії зі збільшенням пенсії на 1 відсоток заробітку за рік, відповідно до статті 56 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із слідуючого.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-XII) визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Водночас, у пункті 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" регламентовано, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

Аналіз норм права, якими врегульовано спірні правовідносини свідчить про те, що Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частиною другою статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія з урахуванням Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 вересня 2016 року у справі справа № 21-1255а16, а також в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 316/1863/16-а, від 27 червня 2018 року у справі № 565/1326/17, від 24 липня 2018 року у справі № 565/1060/17, від 05 вересня 2018 року у справі № 565/1062/17, від 17 жовтня 2018 у справі №610/3718/16-а, від 18жовтня 2018 року у справі №344/11158/16-а.

За правилами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен здійснювати розрахунок пенсії позивачу, за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 24 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.