Справа № 826/2395/17
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2395/17
УХВАЛА

10 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Губської Л.В., Епель О.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича (далі - Відповідач-1, Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач-2, Фонд) про:

- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи щодо не включення ОСОБА_2 до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язання Уповноваженої особи надати до Фонду додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок ОСОБА_2, яким необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, стосовно гарантованої суми у розмірі 200 000,00 грн.;

- зобов'язання Уповноваженої особи включити майнові вимоги ОСОБА_2 до реєстру акцептованих вимог кредиторів;

- зобов'язання Фонду здійснити ОСОБА_2 відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.06.2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його у повному обсязі.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01.11.2018 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. ст. 295, 296 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що Апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а викладені у заяві про поновлення строку причини поважними визнані не були, в апеляційній скарзі не було зазначено вимоги особи, яка подає скаргу, до суду апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 16.11.2018 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Позивачем до суду 26.11.2018 року подано заяву про усунення недоліків, до в якій було уточнено прохальну частину апеляційної скарги та зазначено, що ОСОБА_2 просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2018 року у повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказаним було усунуто недоліки апеляційної скарги в частині приведення її вимог у відповідність до ст. 315 КАС України.

Крім того, до заяви про усунення недоліків ОСОБА_2 додано заяву про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення, яка обґрунтована тим, що у період з 01.06.2018 року по 29.09.2018 року Апелянт перебував у власному будинку у с. Верхня Стинава Стрийського району Львівської області, де відсутній інтернет зв'язок, що унеможливлювало ознайомитися з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, на підтвердження чого було надано копію довідки Стинавської сільської ради від 21.11.2018 року №247. Крім іншого, в заяві зазначено, що ОСОБА_2 була позбавлена фінансової можливості оплатити послуги представників, які припинили ведення справи одразу після переходу у письмове провадження.

Розглянувши подану заяву, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Як було встановлено в ухвалі від 01.11.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, повний текст оскаржуваного рішення було направлено на адресу ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) 09.07.2018 року, яке 10.08.2018 року було повернуто відправнику (Окружному адміністративному суду міста Києва) у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було 10.09.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв'язку 04.10.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому судом враховується, що відповідно до ч. 5 ст. 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зі змісту наведених норм випливає, що день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про невручення у випадку повернення поштового відправлення відправнику збігається з днем вручення такого поштового відправлення.

При цьому, на думку судової колегії, перебування ОСОБА_2 у період з 01.06.2018 року по 29.09.2018 року поза межами зареєстрованого місця проживання не може бути поважною підставою неотримання копії оскаржуваного судового рішення з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 131 КАС України учасники судового процесу зобов'язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що, як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів ОСОБА_2 здійснюються ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі довіреності від 15.11.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрованою у реєстрі за №1209, чинною до 15.11.2019 року (а.с. 35-36). Копію повного тексту оскаржуваного рішення було отримано представником ОСОБА_2 ОСОБА_6 21.09.2018 року на підставі тієї ж довіреності у період перебування Позивача у Львівській області. Викладене, на переконання суду, дає підстави для висновку, що, попри перебування ОСОБА_2 поза межами зареєстрованого місця проживання у період з 01.06.2018 року по 29.09.2018 року, не позбавляло останню можливості цікавитися інформацією про рух справи через своїх представників. Крім іншого, судом наголошується на тому, що протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2017 року було вирішено продовжувати розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 56-57) і матеріали справи не містять доказів того, що протягом року з моменту постановлення даної ухвали у липні 2017 року до дня прийняття рішення у даній справі у червні 2018 року ОСОБА_2 особисто або через своїх представників цікавилася інформацією про рух справи.

У контексті наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити що, як вже було зазначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№ 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» № 11681/85).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, «якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку такого оскарження з поважних причин.

Аналогічну позицію підтримує і Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 року у справі №804/95/17.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2018 року. Інших доводів поважності причин пропуску строку Апелянтом не зазначено.

Крім того, у контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» Костенка Ігоря Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель