Справа № 812/553/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/553/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Петросян К.Є.,

за участю: секретаря судового засідання Грищенко М.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

13.04.2017 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» (далі ТОВ «ЛЕО» або позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі Офіс ВПП ДФС або відповідач) про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Позивача згідно з розпорядженням Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 08.09.2016 №47-р було переведено з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС на обслуговування до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС.

Запорізьким управлінням проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ТОВ «ЛЕО» в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також з питань подання податкових декларацій з податку на додану вартість не в установлений строк за січень-грудень 2015 року, січень 2016 року та не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року, за результатами якої складений акт від 16.12.2016 №23/28-10-47- 09/31443937.

На підставі даного акта перевірки відповідачем 04.01.2017 винесено податкові повідомлення- рішення № про зобовязання ТОВ «ЛЕО» сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 408260,51 грн за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 4 082 605,06 грн та № про застосування штрафних санкцій в сумі 4 760,00 грн за платежем податок на додану вартість.

Позивач не погоджується із винесеними відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями від 04.01.2017 № та № та вважає, що вони підлягають скасуванню повністю, оскільки є незаконними та прийнятими на підставі акта перевірки, висновки якого є безпідставними та суперечать чинному законодавству України, а сам акт перевірки складений за результатами камеральної перевірки, що проведена за відсутності законних підстав.

Так, Запорізьким управлінням, на думку позивача, порушено законні права ТОВ «ЛЕО» щодо участі у розгляді заперечень. Крім того, зазначає, що Запорізьке управління мало право провести камеральну перевірку податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «ЛЕО» за червень 2014 року до 20 серпня 2014 року. Отже, вважає, що камеральна перевірка була проведена з перевищенням повноважень, оскільки вона проведена 16.12.2016, тобто з очевидним перевищенням 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації за червень 2014 року. Оскільки законні підстави для проведення Запорізьким управлінням камеральної перевірки податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «ЛЕО» за червень 2014 року відсутні, на думку позивача, відповідач не мав права на проведення даної камеральної перевірки, за наслідками якої складено відповідний акт перевірки, у зв'язку із чим правові наслідки вказаної незаконної перевірки - оскаржувані податкові повідомлення-рішення не можуть також вважатись правомірними і повинні бути в будь-якому разі скасовані.

Щодо порушення ТОВ «ЛЕО» строків сплати узгодженого грошового зобовязання з податку на додану вартість, задекларованого в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року зазначив, що граничний термін оплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень 2014 року є 30.07.2014. Оплата узгодженого в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року податкового зобовязання була здійснена позивачем за першої можливості платіжними дорученнями від 31.07.2014, 01.08.2014 та 04.08.2014, оскільки з квітня 2014 року ТОВ «ЛЕО» здійснює господарську (ліцензовану) діяльність в умовах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Торгово-промисловою палатою України засвідчено настання форс-мажорних обставин для ТОВ «ЛЕО» з 31 липня 2014 року, без дати закінчення терміну дії обставин форс-мажору, при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів, згідно пунктів 100.4 та 100.5 ст.100 ПК України, про що видано Сертифікат №692 (висновок) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

ТОВ «ЛЕО» листом від 29.04.2016р. №01-31/2/65 повідомляло Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС про настання обставин форс-мажору щодо продовження граничних строків для подання декларацій та сплати податків, обовязкових платежів.

До того ж, Торгово-промисловою палатою України було також засвідчено Сертифікатом №691 для товариства настання з 12 серпня 2014 року форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів, згідно пунктів 102.6-102.7 ст. 102 ПК України.

Запорізьке управління листом від 04.01.2017 №674/10/2810-4709 зазначено про невиконання позивачем вимог наказу Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 №1044 «Про затвердження Порядку застосування норм пунктів 102.6 - 102.7 ст. 102 ПК України, однак товариство не може на даний час подати до податкових органів відповідну заяву, оскільки дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) для позивача тривають наразі, та більш того дату їх закінчення визначити не має можливості.

На підставі вищевикладеного, просить суд:

- визнати протиправними дії Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по проведенню камеральної перевірки даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та даних, заявлених ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також з питань подання податкових декларацій з податку на додану вартість не в установлений строк за січень-грудень 2015 року, січень 2016 року та не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 04.01.2017 про зобовязання ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 408 260,51 грн за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 4 082 605,06 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 04.01.2017 про застосування до ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» штрафних санкцій в сумі 4 760,00 грн за платежем податок на додану вартість.

Ухвалою суду від 18.04.2017 відкрито провадження у справі (т.1 а.с.1).

Ухвалою суду від 27.04.2017провадження у справі зупинено за клопотанням представника відповідача до 16.05.2017. Ухвалою суду від 16.05.2017 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.138, 154).

Ухвалою суду від 16.05.2017 провадження у справі зупинено за клопотанням представника позивача до 12.06.2017. Ухвалою суду від 12.06.2017 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.159, 185).

Ухвалою суду від 12.06.2017 зупинено провадження у справі за клопотанням представника позивача до 19.07.2017. Ухвалою суду від 19.07.2017 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.187, 208).

Ухвалою суду від 19.07.2017 зупинено провадження у справі за клопотанням представників сторін до 29.08.2017. Ухвалою суду від 29.08.2017 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.210, 236).

Ухвалою суду від 29.08.2017 зупинено провадження у справі за клопотанням представників сторін до 14.09.2017. Ухвалою суду від 14.09.2017 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.238, 256).

Ухвалою суду від 14.09.2017 зупинено провадження у справі за клопотанням представників сторін до 06.11.2017. Ухвалою суду від 06.11.2017 поновлено провадження у справі (т.1 а.с.258, т.2 а.с.30).

Ухвалою суду від 06.11.2017 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі (т.2 а.с.38-39).

Ухвалою суду від 06.11.2017 зупинено провадження у справі за клопотанням представника позивача до 22.11.2017. Ухвалою суду від 22.11.2017 повнолено провадження у справі (т.2 а.с.37, 52).

Ухвалою суду від 22.11.2017 зупинено провадження у справі за клопотанням представника позивача до 18.12.2017. Ухвалою суду від 18.12.2017 поновлено провадження у справі, у звязку із набранням чинності Законом України №2147-VІІІ від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства ті інших законодавчих актів» подальший розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження (т.2 а.с.54,73).

Ухвалою суду від 18.12.2017 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням окружного адміністративного суду м.Києва у справі №826/15710/17 за позовом ТОВ «ЛЕО» до ДФС України про визнання протиправним та скасування рішення, яке викладене в листі від 18.07.2017 вих. №15511/6/99-99-17-04-15 (т.2 а.с.75-76).

Ухвалою суду від 05.12.2018 повновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні предявленому позову та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти позовних вимог ТОВ «ЛЕО» заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову. Підтримав наведені відповідно до заперечень від 03.05.2017 доводи, суду пояснив наступне (т.1 а.с.144-146).

Запорізьке управління Офісу ВПП згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VI (із змінами та доповненнями) проведено камеральну перевірку даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та даних, заявлених ТОВ «ЛЕО» () в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також з питань подання податкових декларацій з податку на додану вартість не в установлений строк за січень-грудень 2015 року, січень 2016 року та не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень - грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року.

За результатами перевірки було складено акт камеральної перевірки від 16.12.2016 №23/28-10-47-09/31443937. Акт надісланий на адресу позивача поштовим звязком рекомендованим листом з повідомленням про вручення 16.12.2016, вручений платнику 20.12.2016.

На адресу відповідача від ТОВ «ЛЕО» надійшли заперечення на акт перевірки від 27.12.2016 (вхідний №124/10 від 03.01.2017). Граничний термін подання ТОВ «ЛЕО» заперечень до контролюючого органу - 26.12.2016, фактично заперечення подані 27.12.2016.

ОСОБА_3 обставина є підставою для залишення заперечень без розгляду. Разом з тим, по суті викладених у запереченнях питань відповідачем була надана відповідь листом від 04.01.2017 №674/10/28-10-47-09.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України, на підставі акта перевірки від 16.12.2016 №23/28-10-47-09/31443937 (врученого платнику 20.12.2016) Офісом ВПП ДФС було винесено податкові повідомлення-рішення від 04.01.2017 № НОМЕР_1, №, які надіслані разом із розрахунками штрафних санкцій на адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З приводу посилань ТОВ «ЛЕО» щодо строку, протягом якого проводиться камеральна перевірка зазначив, що камеральна перевірка проводилась на підставі пп.75.1.1 п.75 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст. 78, ст. 79 ПК України, предметом якої є перевірка питань, повязаних з не подачею (несвоєчасною подачею) декларацій з податку на додану вартість, а також своєчасності сплати узгодженої суми грошових зобовязань.

Позивач вважає, що відповідно до пункту 100.5 ПК України та на підставі сертифікату ТПП №692 ТОВ «ЛЕО» мало право на відстрочення терміну сплати грошових зобовязань, визначених в декларації з ПДВ за червень 2014 року та, відповідно, звільняється від відповідальності за несвоєчасну сплату грошових зобовязань.

Разом з тим, Офіс ВПП ДФС звертався до ТОВ «ЛЕО» листом від 06.10.2016 №580/10/28-04-42-02 з проханням повідомити чи зверталося підприємство до контролюючих органів за попереднім місцем обліку із заявою для звільнення (відстрочення) виконання обовязків щодо сплати податків, зборів обовязкових платежів, про продовження граничних строків подання податкової звітності із наданням копій таких звернень та копій відповідей.

ТОВ «ЛЕО» надана відповідь листом від 15.11.2016 №01-31/2/279, в якій повідомлено про здійснення господарської діяльності в умовах проведення антитерористичної операції на території Луганської області та надані копії платіжних доручень та копію сертифікату ТПП від 30.09.2014 №691. Проте, підприємством не надана інформація щодо звернення до будь-якого територіального органу ДФС України із заявою про продовження граничних строків подання податкової звітності, не надано інформацію (документи) щодо результатів розгляду такої заяви.

Крім того, інформація щодо прийняття ДФС України рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань, визначених ТОВ «ЛЕО» у декларації з ПДВ за червень 2014 року в інформаційних базах даних ДФС відсутня.

Щодо наявності у позивача сертифікату ТПП №691, яким засвідчено настання з 12 серпня 2014 року форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області при виконанні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів зазначив, що відповідно до пп.100.2 ст. 100 ПК країни позивач мав право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а наявність сертифікату ТТП України - є лише підставою для отримання розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Сертифікат ТПП №692, на який посилається позивач як на підставу для відстрочення терміну сплати грошових зобовязань, визначених в декларації з ПДВ за червень 2014 року та, відповідно, звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату грошових зобовязань, на думку відповідача, є підставою для отримання відстрочення грошових зобовязань або податкового боргу заявника, а не відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу заявника або розстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу.

Всупереч вимогам законодавства, позивачем не було здійснено звернення до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Враховуючи вищенаведене, перенесення строків сплати грошових зобовязань шляхом розстрочення та/або відстрочення грошових зобов'язань належить виключно до компетенції ДФС України.

Таким чином, вважає, що наявність у позивача сертифікату не є підставою для несплати податкових зобов'язань, та не є обставинами, що звільняють платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов'язань, а лише засвідчує факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення/або відстрочення сплати таких зобов'язань (у разі прийняття відповідного рішення) через обставину непереборної сили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд дійшов до такого.

Судом встановлено, що ТОВ «ЛЕО» зареєстровано в якості юридичної особи, , місцезнаходження: Луганська область, м.Луганськ, Артемівський район, кв.Гайового, буд. 35 (т.2 а.с.116-122).

Позивача згідно з розпорядженням Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 08.09.2016 №47-р було переведено з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС на обслуговування до Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС (т.1 а.с.95).

Запорізьким управлінням була проведена камеральна перевірка даних, задекларованих ТОВ «ЛЕО» в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також з питань подання податкових декларацій з податку на додану вартість не в установлений строк за січень-грудень 2015 року, січень 2016 року та не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року, за результатами якої складений акт від 16.12.2016 №23/28-10-47- 09/31443937.

Актом камеральної перевірки від 16.12.2016 №23/28-10-47- 09/31443937 встановлено порушення позивачем:

1. пункту 57.1 ст.57, п.200.2 ст.200, п.203.2 ст.203 ПК України, а саме несвоєчасна оплата узгодженого грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 4082605,06 грн, задекларованої у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року з затримкою до 30 календарних днів у сумі 4082605,06 грн;

2. п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.203.1 ст.203 ПК України, а саме подання податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-грудень 2015 року, січень 2016 року не у встановлений законом строк та не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року (т.1 а.с.75-77) .

Не погоджуючись із висновками акта камеральної перевірки, листом від 27.12.2016 позивач звернувся до Запорізького управління із запереченнями на висновки акта перевірки (т.1 а.с.78-80).

Листом від 04.01.2017 Запорізьким управлінням висновки акта перевірки від 16.12.2016 №23/28-10-47- 09/31443937 визнано такими, що відповідають вимогам чинного законодавства (т.1 а.с.71-72).

На підставі акта перевірки від 16.12.2016 №23/28-10-47- 09/31443937 Запорізьким управлінням Офісу великих платників ДФС 04.01.2017 винесено податкові повідомлення- рішення № про зобовязання ТОВ «ЛЕО» сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 408260,51 грн за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 4 082 605,06 грн, та № про застосування штрафних санкцій в сумі 4 760,00 грн за платежем податок на додану вартість (т.1 а.с.83-84).

20.01.2017 за №01-32/2/07 ТОВ «ЛЕО» подано скаргу на податкові повідомлення-рішення від 04.01.2017 № та № (т.1 а.с.85-89).

Рішенням ДФС України від 24.03.2017 №5906/6/99-99-11-03-01-25 податкові повідомлення-рішення Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС від 04.01.2017 № та № залишені без змін, скарга позивача без задоволення (т.1 а.с.90-91).

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями, а також діями по проведенню камеральної перевірки, позивач звернувся до суду.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2756-VI (з відповідними змінами, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі за текстом ПК України).

Відповідно до підпункту 49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 статті 203 Кодексу передбачено, що сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобовязання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (пункт 126.1 статті 126).

З акта перевірки від 16.12.2016 та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 04.01.2017 № вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України за порушення правил сплати (перерахування) податків.

З матеріалів справи вбачається, що за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 4082605,06 грн, відповідачем було нараховано податковим повідомленням-рішенням від 04.01.2017 № НОМЕР_2 відносно ТОВ «ЛЕО» штраф у розмірі 10% у сумі 408260,51 грн (т.1 а.с.83).

Факт порушення позивачем строків сплати грошових зобовязань з податку на додану вартість не заперечується позивачем.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЛЕО» до контролюючого органу 16.07.2014 була подана податкова декларація з податку на додану вартість за червень 2014 року за реєстраційним номером НОМЕР_3. Граничний термін оплати узгодженого податкового зобовязання з податку на додану вартість за червень 2014 року 30.07.2014 (т.1 а.с.11-74).

Оплата узгодженого в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року податкового зобовязання була здійснена ТОВ «ЛЕО» платіжними дорученнями від 31.07.2014, 01.08.2014 та 04.08.2014 (т.1 а.с.96-118).

За виявлене порушення відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення від 04.012017 №, яким до ТОВ «ЛЕО» застосовано штраф у розмірі 10% в сумі 408265,51 грн (т.1 а.с.83).

Крім того, актом перевірки встановлено, що ТОВ «ЛЕО» несвоєчасно було подано до контролюючого органу податкові декларації за січень-грудень 2015 року та січень 2016 року, а також не подано декларацію з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року, що не заперечується позивачем.

За дане порушення відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення від 04.012017 №, яким до ТОВ «ЛЕО» застосовано штрафі санкції у сумі 4760,00 грн (т.1 а.с.84).

Підставою для скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень позивач вважає наявність у ТОВ «ЛЕО» сертифікатів від 30.09.2014 № 691 та № 692, виданих Торгово-промисловою палатою України, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 ПК України з 12.08.2014 для ТОВ «ЛЕО» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів; а також відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України з 31.07.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів. На момент видачі вказаних сертифікатів (висновків) ТПП України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (т.1 а.с.92-93).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято ОСОБА_3 № 1669-VII (далі ОСОБА_3 № 1669), який набув чинності 15 жовтня 2014 року.

За положеннями статті 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин, антитерористична операція відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України розпочата та не була закінчена.

ОСОБА_3 визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до матеріалів справи, зареєстроване місцезнаходження позивача є м.Луганськ, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р та від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Статтею 10 Закону № 1669 визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Термін "відповідальність" необхідно розуміти як встановлені законом та іншими нормативно-правовими актами санкції. Санкція - це заходи відповідальності, що застосовуються державою за порушення передбачених нормою права зобов'язань і вимог, а також з метою захисту інтересів суспільства і держави, прав і свобод людини та організацій (тобто юридичних осіб), правопорядку.

Суд зазначає, що вищенаведеним Законом № 1669 не визначено перелік зобовязань, за невиконання або неналежне виконання яких особа звільняється від відповідальності.

Разом з цим, ОСОБА_3 № 1669 спрямований на забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення статті 10 Закону № 1669 застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об'єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов'язку своєчасної сплати грошових зобовязань.

Отже, стаття 10 Закону № 1669 передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобовязань є наявність у такого субєкта господарювання сертифікату Торгово-промислової палати про засвідчення форс-мажорних обставин.

У відповідності до пункту 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), (як в редакції затвердженою Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року № 40(3) так і Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі сертифікат) документ установленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Отже, вказаною нормою ототожнено сертифікат та висновок, як документ, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Таким чином Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

У даному випадку позивачеві нараховані штрафні санкції саме за несвоєчасну сплату ним грошових зобовязань з податку на додану вартість за податковою декларацією з ПДВ, а також несвоєчасне подання податкових декларацій з податку на додану вартість за січень-грудень 2015 року та січень 2016 року і неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року та лютий-жовтень 2016 року.

Матеріалами справи встановлено, що позивач має сертифікати Торгово-промислової палати України від 30.09.2018 № 691 та № 692, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) відповідно до пунктів 102.6-102.7 статті 102 ПК України з 12.08.2014 для ТОВ «ЛЕО» при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів; а також відповідно до пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 ПК України з 31.07.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області щодо виконання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обовязкових платежів.

Зазначеними сертифікатами визначено, що на момент їх видачі, тобто 30.09.2014, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (т.1 а.с.92-93).

Таким чином, суд вважає, що в спірних відносинах наявні підстави для звільнення підприємства від відповідальності за порушення строків сплати податку на додану вартість, а також подачі податкових декларацій з податку на додану вартість, в установлені Податковим кодексом України строки.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 14 березня 2018 року по справі №805/1463/17-а, від 08 травня 2018 року по справі №805/808/17-а та від 12 червня 2018 по справі № 605/2685/17-а.

Посилання відповідача на те, що законом не визначено можливості звільнення платника податків від відповідальності за порушення граничних термінів сплати податкових зобов'язань з податку на додану вартість та подання податкових декларації, є лише вільним трактуванням положень закону та не ґрунтується на положеннях зазначеної норми.

Сертифікати Торгово-промислової палати України від 30.09.2018 № 691 та № 692 охоплює період часу, потягом якого мали місце надзвичайні, невідворотні та непередбачувані обставини (події), що обєктивно вплинули на виконання зобовязань за перевіряємий період.

Відповідно, суд дійшов висновку щодо протиправності прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 04.01.2017 № про зобовязання ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 408 260,51 грн за затримку до 30 календарних днів сплати грошового зобовязання з податку на додану вартість; а також № від 04.01.2017 про застосування до ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» штрафних санкцій в сумі 4 760,00 грн за платежем податок на додану вартість.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби по проведенню камеральної перевірки даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та даних, заявлених ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» в податковій декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, а також з питань подання податкових декларацій з податку на додану вартість не в установлений строк за січень-грудень 2015 року, січень 2016 року та не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-грудень 2014 року, лютий-жовтень 2016 року, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

За правилами п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального

Порядок проведення камеральної перевірки та його процедуру врегульовано статтею 76 Податкового кодексу України. Зокрема, згідно пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно з пунктом 76.2 статті 76 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, копію акта перевірки від 16.12.2016 направлено позивачу та вручено останньому 20.12.2016, що не заперечувалось сторонами.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов'язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

На підставі аналізу зазначених норм діючого законодавства суд дійшов висновку, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів з питань проведення камеральних перевірок, урегульовані Податковим кодексом України.

Так, розділ Податок на додану вартість цього Кодексу, який визначає право податкового органу на проведення камеральних перевірок з питань адміністрування податку на додану вартість не містить граничних строків проведення таких перевірок. У свою чергу таке обмеження випливає з положень статті 102 Податкового кодексу України зі строком у 1095 днів.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 09.02.2016 по справі №826/3285/15.

Отже, з урахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу України суд вважає, що відповідач мав право проводити камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобовязання з податку на додану вартість, та подачі податкових декларацій з податку на додану вартість ТОВ «ЛЕО» 16.12.2016, тобто в межах строку, визначеного Податковим кодексом України.

Доводи позивача щодо позбавлення відповідачем його в участі у розгляді заперечень до акта перевірки судом оцінюються критично, оскільки суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 04.01.2017 № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 протиправними та їх скасування.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ЛЕО».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 7795,31 грн.

Частиною третьої статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині вимог майнового характеру, судовий збір у сумі 6195,31 грн підлягає стягненню з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача. Судовий збір у сумі 1600,00 грн стягненню на користь позивача не підлягає, у звязку з відмовою в задоволенні позовної вимоги немайнового характеру

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2017 про зобовязання товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 408 260,51 грн (чотириста вісім тисяч двісті шістдесят гривень 51 коп).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2017 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання штрафних санкцій в сумі 4 760,00 грн (чотири тисячі сімсот шістдесят гривень) за платежем податок на додану вартість.

У задоволенні інших позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, вул.Дегтярівська, 11Г, Шевченківський район, м.Київ, 04119) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне обєднання (, кв.Гайового, 35А, Артемівський район, м.Луганськ, Луганська область, 91021) судовий збір у розмірі 6195,31 грн (шість тисяч сто девяносто пять гривень 31 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 13 грудня 2018 року.

Суддя ОСОБА_4