Справа № П/811/466/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 грудня 2018 року

Київ

справа №П/811/466/18

адміністративне провадження №К/9901/65012/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі № П/811/466/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 1 від 24 січня 2018 року щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 486993,00 грн., в тому числі: 389594,00 грн. - основного платежу та 97399,00 грн. - штрафних санкцій.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення № 1 від 24 січня 2018 року у частині щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 485112 грн., в тому числі: 388090 грн. - основного платежу та 97022 грн. штрафних санкцій. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Головне управління ДФС у Кіровоградській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2018 року касаційна скарга Головного управління ДФС у Кіровоградській області була залишена без руху, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору. Скаржнику встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом 10 днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 575) копія ухвали про залишення касаційної скарги без руху отримана 16 листопада 2018 року, що підтверджено розпискою у вказаному повідомленні.

23 листопада 2018 року (згідно зі штампом вхідної кореспонденції суду) на адресу суду було направлено платіжне доручення № 1118 від 20 листопада 2018 року, яким судовий збір сплачено у розмірі 14609,80 грн.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі № П/811/466/18 є вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 24 січня 2018 року у частині щодо збільшення суми грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 485112,00 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи частково позовні вимоги, дійшли висновку, що факт здійснення господарських операцій позивача з його контрагентами підтверджується належним чином оформленими первинними та розрахунковими документами, що згідно статті 198 Податкового кодексу України, свідчить про належне формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість.

Щодо посилання контролюючого органу на те, що контрагенти позивача не могли фактично здійснювати господарські операції, у зв'язку з відсутністю необхідних транспортних засобів та майна, недостатньої чисельності трудових ресурсів необхідних для виконання робіт (послуг), суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов'язки, не передбачені чинним законодавством.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень, також не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 травня 2018 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2018 року у справі № П/811/466/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко