Справа № 320/6434/18
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2018 року м. Київ № 320/6434/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії ОСОБА_1, інваліду 2 групи, потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011;

- зобов'язати Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії щодо ОСОБА_1 відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011;

- зобов'язати Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011 - з урахуванням виплачених з листопада 2011 року;

- визнати протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області стосовно виконавчого провадження та виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011, щодо ОСОБА_1;

- зобов'язати Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати постанову Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011, щодо ОСОБА_1

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Пунктом п'ятим частини першої цієї ж статті закріплено обов'язок суду з'ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позову встановлено, що постановою Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2012, зобов'язано УПФУ в Іванківському районі Київської області здійснити перерахунок відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 з 15.06.2010 основної пенсії із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії із розрахунку 75% мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже виплачених сум та стягнути перераховані кошти.

Позивач зазначила, що Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області з листопада 2011 року припинило виконувати рішення Іванківського районного суду Київської області, чим порушило право позивача на отримання пенсії у підвищеному розмірі.

У зв'язку з цим, 11.04.2018 позивач звернувся із заявою до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з проханням поновити виплати пенсії відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011, а також надати довідку щодо заборгованості по виплаті пенсії.

20 квітня 2018 року Вишгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області за результатами розгляду заяви повідомило позивача про повне виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011 шляхом виплати у серпні 2011 року позивачу, з урахуванням перерахунку, 76546, 18 грн. пенсії. Також відповідач зазначив, що виплати у розмірах, визначених постановою суду, проводились до прийняття змін у правовому регулюванні соціальних виплат відповідної категорії громадян.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач припинив виплату пенсії у розмірі, що передбачений рішенням Іванківського районного суду Київської області, починаючи з грудня 2011 року.

Відтак, з грудня 2011 року по грудень 2018 року, не отримуючи пенсію та інших виплат відповідно до рішення суду, позивач мала бути обізнана про порушення своїх прав. Саме протягом цього часу позивач не була позбавлена можливості звернутися до відповідача із заявою про виплату усіх видів пенсійного забезпечення відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011 та у подальшому до суду.

Однак, позивач звернулася із даним адміністративним позовом до Київського окружного адміністративного суду лише 03.12.2018 (здано на пошту - 29.11.2018, що підтверджено календарним штемпелем відділу поштового зв'язку Іванків, штрихкодовий ідентифікатор 716), що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на першому аркуші позову, а також конвертом, в якому надійшов позов.

Тобто майже через 7 років, після припинення виплати відповідного пенсійного забезпечення, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду слід зазначити, що виплата пенсії носить систематичний характер, отже, протягом усього періоду отримання пенсії позивачеві було відомо про її фактичний розмір, оскільки такі виплати здійснюються щомісячними платежами.

У Рішенні Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 зазначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

У зв'язку з наведеним суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до правової позиції, що висловлена у постанові Верховного суду від 31 серпня 2018 року справа №643/11023/16-а, положення статті 122 КАС України слугують меті забезпечення дотримання принципу правової визначеності, що, зокрема, слід розуміти як спрямованість на створення ситуації упевненості для суб'єкта владних повноважень, як відповідача по справі, стосовно розуміння відсутності у позивача бажання звертатись з відповідним позовом, у тому числі, захищати свої майнові права. Стосовно майнових прав позивача та обов'язку відповідача у зазначеній категорії адміністративних справ забезпечувати їх реалізацію шляхом здійснення відповідних виплат, це означає також відсутність обов'язку резервувати певну частину коштів за період більше 6 місяців, що, в першу чергу, виправдано та зумовлено специфікою формування та використання коштів державних та місцевих бюджетів, а також інших фондів, якими розпоряджається суб'єкт владних повноважень.

Будь-яких доказів та пояснень, які б підтверджували неможливість звернення до суду із даним позовом в межах встановленого законом строку, позивачем суду не надано, натомість, в пункті 6 прохальної частини позову зазначено, «якщо суд вважає, що строк звернення до суду ОСОБА_1 з вимогами понад 6 місяців є пропущеним, то прошу поновити його".

При цьому, жодних посилань на існування істотних та вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які непереборно перешкоджали позивачеві зверненню до суду, позовна заява та додані до неї матеріали не містять.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Тому, при визначенні початку цього строку суд з'ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

У статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи. Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об'єктивно перешкоджали йому з'ясувати стан справ та звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені статтею 122 КАС України, а не після спливу більш ніж 7 років.

Також, суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини першої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві, зокрема, зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Так, у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність щодо перерахунку та стягнення недоплаченої пенсії; зобов'язати відповідача надати довідку про нарахування та суму заборгованості пенсії відповідно до постанови Іванківського районного суду Київської області.

Інші позовні вимоги звернуті до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області стосовно виконавчого провадження та виконання постанови Іванківського районного суду Київської області від 21.06.2011 № 2-а-4912/2011, відповідно до яких позивач просить суд зобов'язати Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області виконати постанову Іванківського районного суду Київської області.

Суд зауважує, що адміністративний позов завжди має індивідуальний характер і спрямований на захист конкретних прав, свобод чи інтересів особи в її особистих правовідносинах з певним суб'єктом владних повноважень.

Тому позовна заява має містити конкретизовані відомості про суб'єкта владних повноважень, який порушив права позивача, вказувати на суб'єктивне право, що підлягає захисту та яке порушив відповідач, обставини чи факти (події життя), з якими позивач пов'язує порушення свого суб'єктивного права та які утворюють привід для звернення до суду, а також містити конкретні вимоги до відповідача, які суд має застосувати з метою захисту порушеного права.

Натомість, у позовній заяві позивач не зазначив жодних фактів чи обставин, які б розкривали суть порушення його прав з боку відповідачів, у чому саме виявилась неправомірність дій відповідачів, бездіяльність або які саме дії мав вчинити відповідачі але не вчинив.

Зміст позовної заяви зводиться до цитування норми права та рішення судів.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство здійснюється з метою захисту конкретного порушеного суб'єктивного права, що належить особі, тому зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло.

Вимога до особи, яка звернулась до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів навести конкретні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обумовлена необхідністю здійснення судом під час розгляду справи по суті перевірки оскаржуваних рішень (дій, бездіяльності) на предмет їх відповідності критеріям, визначеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, слід враховувати передбачений Кодексом адміністративного судочинства України принцип, за яким розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їхньої переконливості. Тобто позивач повинен на підтвердження підстав позову подати докази, які підтверджують кожну обставину як складову предмету та змісту доказування.

Враховуючи наведене, позивачу слід викласти обставини, якими обґрунтовуються його позовні вимоги, з посиланням на конкретні юридичні факти із зазначенням правової підстави позову (вказати законодавчі акти, норми яких порушено відповідачем) та наданням відповідних доказів на підтвердження порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів, вказати які саме рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень призвели до такого порушення.

Також суд звертає увагу на інший аспект. Позивачем об'єднано позовні вимоги, що звернуті до пенсійного органу та до державної виконавчої служби.

Згідно з положеннями частини другої статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Водночас, відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України загальний строк розгляду адміністративної справи за правилами спрощеного провадження не може перевищувати 60днів із дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що у даній справі позивачем разом з позовними вимогами, які розглядаються в загальному порядку заявлені позовні вимоги, розгляд яких має відбутись у скорочений термін (10 днів), суд також виключає процесуальну можливість їх одночасного розгляду в одному провадженні.

Враховуючи наведене, позивач має відокремити позовні вимоги, що звернуті до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області та до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в окремі адміністративні позови або навести відповідні обґрунтування, що свідчать про пов'язаність таких вимог, процесуальну можливість і необхідність їх розгляду у межах одного провадження.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску із наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів;

- уточненої позовної заяви, що звернуті або до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області або до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області;

- позовної заяви з уточненням позовних вимог шляхом їх конкретизації (вказівкою на конкретні рішення, дії, бездіяльність, які необхідно визнати протиправними (скасувати); навести обставини чи факти (події життя), з якими позивач пов'язує порушення свого суб'єктивного права та які утворюють привід для звернення до суду, тощо).

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, - залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

3. Роз'яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.