Справа № 520/9609/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 грудня 2018 р. № 520/9609/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зоркіної Ю.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 61129, код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання неправомірною бездіяльності, яка полягає у невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року № 2040/6143/18; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області 17195.20 грн. неоплаченої пенсії за період з 05.06.2018 року по 30.11.2018 року; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області 3000 грн. у якості компенсації моральної шкоди; зобов'язання Головного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду 30 серпня 2018 р. у справі № 2040/6143/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено, в тому числі: визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з надбавками за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 05.06.2018 протиправними; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.06.2018 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ в розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення, а саме у розмірі, 9788,40 грн., визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.06.2018 року; здійснити ОСОБА_1 виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.06.2018 року однією сумою з урахуванням виплачених сум. На момент звернення до суду жодних дій щодо виконання рішення суду відповідачем не вчинено, що обумовило звернення до суду.

Ухвалою суду від 07.11.2018 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача 28.11.2018 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки звертаючись із вказаними позовними вимогами фактично просить зобов'язати відповідача виконувати рішення суду, яке вже набрало законної сили і в силу приписів ст.14 та ст.370 КАС України повинно виконуватися без ухвалення будь-яких додаткових судових рішень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 р. у справі № 2040/6143/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено, в тому числі: визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з надбавками за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 05.06.2018 протиправними; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 05.06.2018 року як пенсіонеру органів внутрішніх справ в розмірі, який обчислено з урахуванням 100% суми підвищення, а саме у розмірі, 9788,40 грн., визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.06.2018 року; здійснити ОСОБА_1 виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 05.06.2018 року однією сумою з урахуванням виплачених сум.

22.10.2018 позивач звернувся до ГУ ПФ України в Харківській області з публічним запитом стосовно стану виконання рішення суду та здійснення виплат. Відповіді на вказаний запит позивач не отримав. Згідно заяви позивача від 06.12.2018 року на його розрахунковий рахунок надійшли кошти у розмірі 14060.00 грн.

Вирішуючи даний спір, суд приходить до таких висновків.

За правилами ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Із долучених до матеріалів справи документів, судом встановлено, що предметом позову у цій справі є протиправна бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2018 р. у справі № 2040/6143/18, яке набрало законної сили та зобов'язання виплатити на користь позивача перераховану різницю пенсії за вищевказаним рішенням Харківського окружного адміністративного суду. Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Так, згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже, набрання рішенням суду законної сили породжує наступні правові наслідки, а саме: рішення суду стає загальнообов'язковим, є незмінним та остаточним та може бути виконана примусово. Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення. Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 383 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду. При цьому, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах не передбачено звернення позивача з окремим позовом щодо зобов'язання виконати судове рішення по іншій справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що суб'єкт владних повноважень не може бути зобов'язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Згідно з ч.2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах права позивача поновлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. по справі №2040/6143/18 та позивач з аналогічною метою звернувся з даним позовом.

Таким чином, оскільки позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично вирішено судом та право позивача на перерахунок та виплату вже відновлено за наслідками вирішення спору у справі № 2040/6143/18, про що прийнято рішення, позовні вимоги стосуються питання належного виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. по справі №2040/6143/18.

У зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 р. по справі №2040/6143/18, то обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об'єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 № 520/11829/17 (№К/9901/51263/18).

Оскільки вимоги про стягнення пенсії, моральної шкоди, нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати, постановлення окремої ухвали та встановлення контролю є похідними від вимоги про визнання неправомірною бездіяльності, яка полягає у невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2018 року № 2040/6143/18, то вони також задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.ст.133,139 Кодексу адміністративного судочинства України

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 61129, код НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків,61022, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення суми - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Зоркіна Ю.В.