Справа № 826/17671/14
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Кузьмишиної О.М. та Степанюка А.Г.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Донецькій області, Артемівського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Артемівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області, Артемівського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

02.06.2016 року ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 року в частині накладення на заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 (М-022515) дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ;

- зобов`язати МВС України внести зміни до наказу №1667 о/с від 26.08.2014 року в частині звільнення заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 ( М-022515) з органів внутрішніх справ, змінивши п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення на п. «ж» (за власним бажанням) Положення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю (з урахуванням уточнених позовних вимог).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ МВС України від 26.08.2014 року №1667 в частині звільнення заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 (М-022515) з органів внутрішніх справ за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 р. №114 прийнято відповідно до вимог Закону України «Про міліцію», Положення та Статуту.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, наказом начальника Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області №300 о/с від 12.08.2013 року ОСОБА_1 призначено заступником начальника штабу Артемівського МВ (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області.

У подальшому, наказом Міністерства внутрішніх справ України, №879 від 11.08.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського MB, Краснолиманського MB, Дзержинського MB та УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області» за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення статті 65 Конституції України, частини 3 статті 3, частини 1 статті 5 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №382 від 28.12.1991, керуючись статтями 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, майора міліції ОСОБА_1 - заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області звільнено з органів внутрішніх справ України за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1667 о/с від 26.08.2014 року «По особовому складу» позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за пунктом 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Вважаючи наказ про звільнення протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спірні відносини щодо сутності службової дисципліни, обов`язків осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ визначаються Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію»; Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки, на час виникнення спірних правовідносин, регулювалися Законом України «Про міліцію», Положенням та Дисциплінарним статутом.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про міліцію» (чинного, на час виникнення спірних правовідносин) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності.

Згідно з Присягою працівника органів внутрішніх справ України, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382 працівник міліції бере на себе зобов`язання завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства.

Пунктом 4.1 Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 22 лютого 2012 року № 155, встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов`язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов`язання, а саме: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності, виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту, визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Зокрема, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63 65 Положення.

Окремо пунктами 66 і 67 цього Положення передбачені підстави звільнення зі служби за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, та за вчинення злочину або адміністративного корупційного правопорушення.

Відповідно до пункту 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ.

За змістом наведених норм, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

При цьому, чинне законодавство України не містить нормативного визначення поняття «вчинок, що дискредитує звання рядового і начальницького складу», відтак, таке поняття є оціночним та пов`язане із невиконанням чи неналежним виконанням службових обов`язків, порушенням вимог чинного законодавства України, що в обов`язковому порядку повинно дискредитувати високе звання рядового начальницького складу ОВС.

На переконання суду, вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника внутрішніх справ, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Так, із матеріалів справи, а саме висновку службового розслідування від 11.08.2014 р., що був проведений за фактом порушення службової дисципліни окремими працівника ГУМВС України в Донецькій області (стор. 120 154 том І справи), вбачається, що окремі працівники Артемівського МВ, до яких входить заступник начальника штабу Артемівського МВ майор міліції ОСОБА_1 , активно співпрацювали з ополченцями ДНР, надавали їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Артемівськ та Артемівському районі.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що факт співпрацювання позивача з ополченцями, жодним належним доказом у справі не підтверджується, матеріали справи не містять фактів порушення кримінальних проваджень відносно позивача за даним фактом.

Також, згідно висновку службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Артемівського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 28.10.2014 р. встановлено, що 11.06.2014 р. працівниками Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на березі річки Бахмутка у м. Артемівськ вилучено: пістолети Макарова у кількості 18 штук, гвинтівку ТОЗ-18, набої, магазини до пістолету Макарова та до автомату Калашникова, за фактом чого складено протокол огляду місця події (аркуш 11 висновку службової перевірки) (стор. 185 186 том І справи).

Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що позивач разом із начальником штабу Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_2 здали зазначену зброю на зберігання до Артемівського слідчого ізолятору, при цьому акт передачі було складено без відображення індивідуальних номерів зброї, що унеможливлює встановлення її кількості та ідентифікацію.

У подальшому, зазначена зброя та набої були викрадені невстановленими особами, чим було заподіяно значної шкоди державним інтересам, шляхом підриву авторитету і престижу правоохоронного органу.

У матеріалах справи міститься Протокол огляду місця події від 11.06.2014 р., в якому зазначено вид зброї з зазначенням порядкових номерів (пістолети Макарова, гвинтівки, набої, магазини до пістолету Макарова та до автомату Калашникова), які були вилучені працівниками Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на березі річки Бахмутка у м. Артемівськ (стор. 164 том І справи).

Крім того, матеріали справи містять акт тимчасового прийому під охорону озброєння та боєприпасів Артемівським слідчого ізолятора від Артемівського МВ ГУ МВС відповідно до якого начальник штабу Артемівського ГО передав під охорону до Артемівського слідчого ізолятору озброєння та набої, у кількості 10 спецпакетів.

З даного приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 25.11.2015 року у справі № 808/7864/14 встановлено, що «від прокуратури Донецької області судом витребувані матеріали кримінального провадження № 0000037 за фактом передачі службовими особами Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області на зберігання до Артемівського СІ вилученої на березі річки Бахмутка у м. Артемівську зброї та боєприпасів, які в подальшому було викрадено, що завдало істотної шкоди державним інтересам (т. 2 а.с. 15-96).

Судом встановлено, що зазначене кримінальне провадження зареєстровано 04.08.2014 на підставі рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС в Харківський області ДВБ МВС України ОСОБА_3 за фактом перевищення службових повноважень начальником штабу Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 , який 11.06.2014 безпідставно передав на зберігання до Артемівського слідчого ізолятору виявлену на березі річки Бахмутка у м. Артемівську та вилучену вогнепальну зброю та набої, які в подальшому було викрадено, що завдало істотної шкоди державним інтересам. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення: частина 1 статті 365 Кримінального кодексу України.

За результатами досудового розслідування слідчим четвертого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області 28.08.2014 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження за відсутністю в діях начальника штабу Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 , його заступника ОСОБА_1 та/або інших службових осіб даного органу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 365 або іншою статтею (частиною статті) Кримінального кодексу України (т. 2 а.с. 93-95).

Як зазначено у постанові про закриття кримінального провадження, під час досудового розслідування не встановлено достатніх даних, які свідчать про наявність в діях начальника штабу Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_2 , його заступника ОСОБА_1 та/або інших службових осіб даного органу складу кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 365 або іншою статтею (частиною статті) Кримінального кодексу України, оскільки виявлені та вилучені 11.06.2014 на березі річки Бахмутка у м. Артемівську зброя та боєприпаси службовими особами Артемівського МВ було передано на тимчасове зберігання до Артемівського СІ з метою запобігання незаконному заволодінню ними невідомими особами, при цьому службові особи Артемівського МВ ГУМВС України в Донецькій області не передбачали і могли передбачати можливості настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді незаконного заволодіння зазначеними зброєю та боєприпасами незаконними угрупованнями, обґрунтовано розраховуючи, що такі наслідки не настануть, оскільки Артемівський СІ являвся більш захищеним об`єктом, здатним присікти напад на нього, ураховуючи, що у квітні 2014 року Артемівський МВ за вказівкою ГУМВС України в Донецькій області майже всю табельну зброю та боєприпаси до неї з метою запобігання їх захвату незаконними угрупованнями було здано на тимчасове зберігання до військової частини м. Артемівська та Артемівського СІ, який являвся більш захищеним об`єктом, аніж Артемівський МВ ГУМВС України в Донецькій області (т. 2 а.с. 95).»

Відповідно до ч.6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо вчинення ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, оскільки такий висновок спростований рішенням суду, що набрало законної сили.

Крім того, в мотивувальній частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва зазначено, що 30.05.2014 року особи у масках зі зброєю захопили будівлю Артемівського міськвідділу ГУ МВС України у Донецькій області, разом з тим, позивач продовжував працювати під їх керівництвом, проте такі доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, більше того, в самому висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 11.08.2014 року не один раз зазначено, що «адміністративна будівля міськвідділу не захоплювалась представниками ДНР», «у ході перевірки Артемівського МВ (з обслуговування м.Артемівська та Артемівського району) ГУ МВС України в Донецькій області установлено, що адміністративна будівля міськвідділу озброєними представниками самопроголошеної ДНР не захоплювалась».

Варто також наголосити, що у висновку службового розслідування (яке тривало всього 1 день), так і у виданих на його підставі наказах відсутні будь-які вказівки з посиланням на конкретні події та докази щодо вчинення позивачем проступку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу ОВС (яким чином він співпрацював з ополченцями ДНР, кому і яку саме службову інформацію й анкетні дані та відносно якого кола осіб позивач надавав ополченцям супротивної сторони тощо), як і не зазначено, з яких джерел була отримана наведена у висновку інформація (офіційна (документально підтверджена) чи анонімна) та чим вона підтверджується.

Відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України передбачено, що особа рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ, стосовно якої проводиться службове розслідування, має, зокрема, право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення; висловлювати письмові зауваження щодо об`єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Вказаним пунктом також встановлено, що забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС (рядового/начальницького складу) письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що службове розслідування, результати якого зафіксовані у висновку від 11.08.2014 року, проведене на підставі наказу від 11.08.2014 року, проте пояснення позивача у рамках спірного службового розслідування відсутні.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення позивача із рішенням про початок службового розслідування та його висновком.

Відтак, при службовому розслідуванні не було дотримано встановлену процедуру його проведення та не забезпечено дотримання вищевказаних прав позивача, як особи, стосовно якої зокрема воно проводилось.

Наведене призвело до того, що при звільненні позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дій, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, було порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Колегія суддів також звертає увагу, що процесуальні документи (постанова про порушення кримінального провадження, обвинувальний вирок суду в кримінальній справі, постанова про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, або постанова суду в адміністративній справі, якщо вони набрали законної сили), які доводять скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу відносно позивача, відсутні в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, звільнення в даному випадку позивача на підставі пункту 66 Положення є необґрунтованим, а тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства Внутрішніх Справ України № 879 від 11.08.2014 року в частині накладення на заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 (М-022515) дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів також звертає увагу, що у випадку задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, незаконно звільнений працівник підлягав поновленню на посаді, з якого його було незаконно звільнено, разом з тим, з урахуванням змінених позовних вимог, колегія суддів вважає, з метою повного захисту прав позивача задовольнити позовну вимогу щодо зобов`язання Міністерства Внутрішніх Справ України внести зміни до наказу №1667 о/с від 26.08.2014 року в частині звільнення заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 ( М-022515) з органів внутрішніх справ, змінивши п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення на п. «ж» (за власним бажанням) Положення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 329, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства Внутрішніх Справ України № 879 від 11.08.2014 року в частині накладення на заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 (М-022515) дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Зобов`язати Міністерство Внутрішніх Справ України внести зміни до наказу №1667 о/с від 26.08.2014 року в частині звільнення заступника начальника штабу Артемівського міського відділу (з обслуговування м. Артемівськ та Артемівського району) Головного управління МВС України в Донецькій області майора міліції ОСОБА_1 ( М-022515) з органів внутрішніх справ, змінивши п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення на п. «ж» (за власним бажанням) Положення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є. Пилипенко

Суддя: О.М.Кузьмишина

А.Г.Степанюк

Повний текст виготовлено 11 грудня 2018 року.