Справа № 815/1701/16
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1701/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Потоцької Н.В.

судді Кравченко М.М.

судді Свиди Л.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв'язку із відставкою,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області, Державної судової адміністрації України в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Територіального управління державної адміністрації України в Одеській області від 19.02.2016 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат;

зобов'язати Територіальне управління державної адміністрації України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою, що складає 248040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) гривень які перерахувати на рахунок №8 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» код Банку (МФО) 328351, призначення платежу КР №;

зобов'язати Державну судову адміністрацію перерахувати кошти на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації для виплати вихідної допомоги в розмірі 248040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

По-перше: Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року за №788-VІІІ позивача звільнено з посади судді Ананьївського районного суду Одеської області у відставку відповідно до п.9 частини 5 ст. 126 Конституції України на підставі заяви про звільнення від 07.03.2014 року.

Ч. 1 ст.109, ч.1 ст.136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у редакції чинній на момент подачі ОСОБА_1 заяви про відставку, передбачено виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат у разі виходу судді у відставку.

Станом на 12.11.2015 року заробітна плата позивача на посаді судді Ананьївського районного суду Одеської області становила 24804,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот чотири) гривень 00 копійок.

Однак, Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області 19.02.2016 року листом за №5-475/16, відмовилося виконати наказ в.о. голови Ананьївського районного суду Одеської області щодо виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, посилаючись на діючий Закон України «Про судоустрій і статус суддів», який дійсний на момент звільнення позивача зі змінами відповідно до Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» .

Таким чином, ОСОБА_1 відмовлено в виплаті 248040 (двохсот сорока восьми тисяч сорока) гривень, а відтак, відповідачами порушено норми Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які закріплюють основні гарантії діяльності суддів.

По друге: Заяву про звільнення з посади судді Ананьївського районного суду Одеської області подано до Вищої ради юстиції 07.03.2014 року.

На той час діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Відповідно до листа заступника Голови Вищої ради юстиції Муравйова О.В. від 10.12.2015 року №9788/0/9-15, заява про відставку надійшла до Вищої ради юстиції 17 березня 2014 року та зареєстрована за вхідним №152/0/6- 14.

Тільки через півтора року з моменту подачі заяви, тобто 17.09.2015 року Вища рада юстиції винесла Рішення за №548/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку, при цьому у рішенні зазначено, що 17 березня 2014 року до Вищої ради юстиції надійшла заява ОСОБА_1

Ч. 3 ст. 109 «Про судоустрій і статус суддів», заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинній на час прийняти Постанови ВРУ «Про звільнення суддів» 12.11.2015 року), питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

Ухвалою суду від 12.04.2016 року відкрито провадження по справі.

26.04.2016 року за вх.№11005/16 представником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (Волєвим М.І. за довіреністю) надано заперечення проти адміністративного позову.

Заперечення обґрунтоване наступним.

По-перше: Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема із хворобою, інвалідністю, старістю.

Конституційний Суд України у справі №1-1/2013 від 19.11.2013 року за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статей 103, 109, 131, 132, 135, 136, 137, підпункту 1 пункту 2 розділу XII «Прикінцеві положення», абзацу четвертого пункту 3, абзацу четвертого пункту 5 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" зазначив, що за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку.

На час прийняття Постанови, 12.11.2015 року, стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що передбачала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, втратила свою чинність згідно з Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-УІІ.

Закон України №1166-VII від 27.03.2014 року «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», яким внесено зміни до ст. 136 Закону України № 2453, є дійсним.

З огляду на вищевикладене, оскільки станом на день виходу судді Скуртова М.І. у відставку (12.11.2015 року) виплата вихідної допомоги судді у зв'язку з відставкою законодавством передбачена не була, внаслідок чого підстави для виплати вихідної допомоги - відсутні.

Ухвалою суду від 01.07.2016 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 було зупинено до вирішення по суті позову щодо несвоєчасного звільнення у відставку ОСОБА_1, який розглядається у Вищому адміністративному суді (справа №800/345/16).

30.11.2018 року провадження по справі №815/1701/16 поновлено та справу призначено до розгляду.

27.11.2018 року через канцелярію суду за вх.№36363/18 від представника відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області (Пащенко В.В. за довіреністю) надійшов відзив на адміністративний позов, який був приєднаний до матеріалів справи в судовому засіданні 30.11.2018 року.

Відзив обґрунтовано наступним.

Постанова про звільнення з посади судді Скуртова М.І. у зв'язку з виходом у відставку була прийнята Верховною Радою України 12.11.2015 року.

На час прийняття цієї постанови стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що передбачала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної неоподаткованої допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, втратила свою чинність згідно з Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-У1І.

Таким чином, на момент виходу позивача у відставку чинним законодавством не передбачено право судді у відставці на отримання зазначеної допомоги.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 - суддя Ананьївського районного суду Одеської області (раніше - суддя Ананьївського районного народного суду Одеської області), обраний Верховною Радою України 05.06.2003 року суддею безстроково (а/с. 11).

07.03.2014 року ОСОБА_1 подав заяву про відставку, яка надійшла на розгляд до Вищої ради юстиції 17.03.2014 року.

17.09.2015 року Вища рада юстиції прийняла рішення №548/015-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Ананьївського районного суду Одеської області у зв'язку з поданням заяви про відставку(а/с. 11).

Постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 року №788-VIII «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Ананьївського районного суду Одеської області (а/с. 209-212).

Наказом від 13.11.2015 року №29/1-ОС припинено повноваження на адміністративній посаді голови Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 у зв'язку з поданням заяви про відставку (а/с. 16).

30.11.2015 року ОСОБА_1 відраховано зі штату Ананьївського районного суду Одеської області наказом від 27.11.2015 року №30-ОС (а/с.17).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року (в редакції станом на 02.03.2014 року).

П.1 ст.109 Закону, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

П.3 ст.109 вказаного Закону, заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. У разі звільнення судді з посади в результаті внесення такого подання Вища рада юстиції повідомляє про це Вищу кваліфікаційну комісію суддів України.

П.4 ст.109 Закону, суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

П.1. ст.122 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року (в редакції станом на час прийняття постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 12.11.2015 року №788-VIII), порядок розгляду питання та прийняття Верховною Радою України рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, встановлюється цим Законом та Регламентом Верховної Ради України.

П.2. ст.122 Питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок.

П.3. ст.122 Закону, повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

П.1 ст.136. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 02.03.2014 року), судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

П.28 р.2 Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні: від 27.03.2014 № 1166-У1І. Виключив ст.136 у Законі України «Про судоустрій і статус суддів».

Ст. 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України та ст.5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб'єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб'єктивних прав.

Юридичний спір між учасниками справи виник з приводу не нарахування та не сплати на користь позивача 248040,00 грн. вихідної допомоги через рішення Територіального управління державної адміністрації України в Одеській області, яке, на думку позивача, є протиправним.

Згідно статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, що діяла станом на час подання позивачем заяви про відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Водночас, за правилами частин другої, шостої статті 111 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності 01.04.2014, було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме: виключено статтю 136 даного Закону, якою було передбачено право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, в даному випадку, до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно-правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено у зв'язку з поданням заяви про відставку на підставі постанови Верховної Ради України від 12.11.2015, тобто на час, коли положення про вихідну допомогу, передбачену статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», втратили чинність.

Зважаючи на те, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата подання позивачем заяви про відставку до Вищої ради юстиції, у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою.

Суд зауважує, що відмова відповідачів у виплаті такої допомоги не є звуженням змісту та обсягу прав позивача, оскільки законодавство, чинне на момент виходу позивача у відставку, виплату такої допомоги не передбачало.

Викладена правова позиція сформована Верховним Судом і застосовується ним послідовно, зокрема, у постановах від 31.01.2018 року (справа №820/11938/15) та від 11.06.2018 року (справа №815/1149/16).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАСУ).

Оскільки, повноваження позивача на посаді судді Ананьївського районного суду Одеської області припинилися 12.11.2015 року із прийняттям постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №788-VIII, таким чином, діяли на час припинення повноважень ОСОБА_1 на посаді судді (12.11.2015 року), діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів», зі змінами внесеними Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (тобто, виключена ст. 136 «Про судоустрій і статус суддів» - судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою).

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб'єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі».

Відтак, рішення Територіального управління державної адміністрації України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат є правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Територіального управління державної судової адміністрації України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу у зв'язку з відставкою у розмірі десяти місячних заробітних плат за останньою посадою, що складає 248040 (двісті сорок вісім тисяч сорок) гривень та зобов'язання Державну судову адміністрацію перерахувати кошти на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації для виплати вихідної допомоги слід зауважити наступне.

Відповідно до ст. 4 КАС України, похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В даній справі вимоги, які звернені до Територіального управління державної адміністрації України в Одеській області та Державної судової адміністрації є похідними від основної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Територіального управління державної адміністрації України в Одеській області від 19.02.2016 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог до Територіального управління державної адміністрації України в Одеській області та Державної судової адміністрації про зобов'язання перерахувати кошти та виплатити вихідну допомогу у зв'язку з відставкою, відповідно про відмову в задоволенні похідних позовних вимог.

При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача щодо несвоєчасного внесення подання Вищою радою юстиції до Верховної ради України щодо звільнення позивача, оскільки в даній справі відсутній юридичний спір з Вищою радою юстиції (ст. 124 Конституції України), що виключає можливість суду надавати правову оцінку цим правовідносинам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області. Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання нарахувати та виплатити вихідну допомогу у зв'язку із відставкою - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: 66400, АДРЕСА_1, телефон: НОМЕР_1

Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області - адреса: 65005, м. Одеса, вул. Бабеля, буд. 2, , телефон: , адреса електронної пошти:

Державна судова адміністрація України - адреса: 01601, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5, , телефон: , адреса електронної пошти:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

Суддя Кравченко М.М.

Суддя Свида Л.І.

.