Справа № 752/17457/17
Суддя: Хоменко В. С.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/752/116/18
РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Хоменко В.С.

при секретарі Павлюх П.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій і зобов'язання перерахувати та виплатити недоплачене щомісячне грошове утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В:

у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному з урахуванням довідки Апеляційного суду Рівненської області від 10.07.2017 року № 05.19/615/17, тобто з включенням до заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме: з 15.12.2016 року, і по теперішній час;

- зобов'язати Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному з урахуванням довідки Апеляційного суду Рівненської області від 10.07.2017 року № 05.19/615/17, тобто з включенням до заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме: з 15.12.2016 року, і по теперішній час.

Свої вимоги мотивувала тим, що має статус суддя у відставці та перебуває на обліку у відповідача як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Розмір щомісячного довічного грошового утримання був визначений фондом виходячи із розміру суддівської винагороди.

Однак, при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання фонд зобов'язаний був врахувати і матеріальну допомогу на оздоровлення, яка передбачена Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та яка фактично була виплачена.

17.07.2017 року вона звернулась до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, до якої долучено довідку Апеляційного суду Рівненської області від 10.07.2017 року № 05.19/615/17, в якій відображена сума матеріальної допомоги на оздоровлення.

Листом від 28.07.2017 року № 472/10 їй відмовлено у задоволенні заяви з посиланням на те, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у встановлений судом строк до суду відзив на позовну заяву не надав.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що з січня 2014 року по грудень 2016 року працювала на посаді судді Апеляційного суду Рівненської області та наказом про звільнення від 14.12.2016 року, який видано на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року, її було звільнено з посади судді у зв'язку з відставкою.

З 15.12.2016 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці розраховано виходячи із розміру суддівської винагороди, який зазначено у довідці, виданої Апеляційним судом Рівненської області.

17.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, до якої долучено довідку Апеляційного суду Рівненської області від 10.07.2017 року № 05.19/615/17 про те, їй в липні 2016 року було виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу - 15 950,00 грн. (а.с. 10)

На свою заяву від 17.07.2017 року ОСОБА_1 листом від 28.07.2017 року 472/10 отримала відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на те, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснено у відповідності до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ, виходячи із розміру суддівської винагороди, складові якої визначено ст. 133 Закону, а вказана довідка видана всупереч Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Статтею 142 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві довічного грошового утримання) визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно п. 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до ст. 135 вказаного Закону № 2453-VI суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні правові норми закріплені у Законі України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.06.2016 року і діяв на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок призначеного йому утримання.

Спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Посилання позивача на ст. 2 Закону України «Про оплату праці», пункт 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, згідно яких матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатися до складу суддівської винагороди є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, ніж цей Закон.

Також є безпідставним застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012 року № 21-430а11 та від 06.11.2013 року № 21-350а13 про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу», а в даному випадку предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Посилання позивача на положення ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно яких отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховується у заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, є безпідставним, оскільки застосування цих норм можливе у разі призначення пенсії, а не щомісячного довічного грошового утримання, яке визначено спеціальним законом - Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Помилковим суд вважає і посилання позивача на рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року.

Так, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3, абз. 1, 2, 4, 6 ч. 5 статті 141 Закону України Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, частини 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.10.2010 року у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIII від 02.03.2015 року.

Відповідно до вказаного рішення, ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Проте, у даній справі спірні правовідносини виникли не у зв'язку із прийняттям нового закону, положеннями якого обмежуються чи звужуються гарантії незалежності суддів порівняно із законом, що діяв раніше, і обставини справи цього не стосуються.

Також, зазначене рішення КСУ не стосується включення матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної оплачуваної відпустки у складову суддівської винагороди та розрахунку довічного грошового утримання судді.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку суду, відповідач, відмовляючи позивачеві у перерахунку розміру його щомісячного довічного грошового утримання, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що вказує на правомірність дій відповідача та необґрунтованості позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-247, 250, 255, 292, 293, 295, 297, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій і зобов'язання перерахувати та виплатити недоплачене щомісячне грошове утримання судді у відставці - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду подається через суд першої інстанції, яким ухвалено судове рішення.

Суддя В.С. Хоменко