Справа № 160/8202/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Справа № 160/8202/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
02.11.2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом доДепартаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі відповідач), в якому просить:
- визначити дії відповідача -Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо відмови від 26.07.2018 року за № Б-573 у наданні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року 2-ї категорії неправомірними.
- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року 2-ї категорії та видати належне посвідчення.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 05.05.1986 року по 06.07.1986 року він виконував роботи по ліквідації наслідків аварії в зоні Чорнобильської АЕС, що підтверджується військовим квитком та архівною довідкою від 15.05.1995 року № 51/1823, відтак має право на надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Позивач вважає відмову відповідача неправомірною та просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018р. відкрито спрощене провадження у адміністративній справі та призначено її розгляд без виклику сторін.
Відповідач відзиву на позов не надав.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації з заявою про надання статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року 2-ї категорії, в якій зазначив, що він був призваний через Павлоградський військкомат на спеціальні збори для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В період з 05.05.1986 року по 23.05.1986 року в складі військової частини НОМЕР_1 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії безпосередньо на Чорнобильській АЕС, а саме в зазначений період кожного дня возив чисту білизну на станцію, а брудну звозив до пункту обробки спецодягу та отримав сумарну кількість радіації 18,384 (без зазначення одиниць виміру дози радіації), що підтверджується довідкою від 15.05.1995 року № 51/1823.
На вказану заяву 26.07.2018 року відповідачем було надано відповідь у формі листа № Б-573, в якому зазначено, що відповідно до копії довідки ЦА МО України від 15.05.1995 № 51/1823, військова частина НОМЕР_1 дислокувалися за межами зони відчуження (с. Оране Іванківського району Київської області).У вищезазначеній довідці зазначено, що в період з 05.05.1986 р. по 28.07.1986 р. виконання позивачем робіт не відображено, накази по виїздам на ЧАЕС не велись, а в період з 20.07.1986 р. по 28.07.1986 р. виїзди на ЧАЕС ОСОБА_1 не відображено.Крім того, Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 22, 29.06.2000 № 376 відмовлено позивачу у визначені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, так як відсутні підтверджуючі документи про роботу у зоні відчуження. Підвищена з/плата з урахуванням коефіцієнта кратності не проводилась.
Зважаючи на вищезазначене, підстав для розгляду питання стосовно визначення ОСОБА_1 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2А на засіданні комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Дніпропетровської облдержадміністрації немає.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796)
Так, відповідно до ст. 10 Закону № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Пунктом 2 частини 1 статті 14 Закону № 796 передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.
Згідно п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. № 551 (чинного на час надання відповіді на заяву позивача про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, далі - Порядок № 551) посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).
Посвідченнявидаються:
учасникамліквідаціїнаслідківаварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:
- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля облікуробочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткоюпідприємства про прибуття та вибуття працівника, шляховихлистів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);
- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періодуслужби (виконання робіт), днів виїзду на об`єктиабо в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.
Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Відповідно до п.п. 13-14 Порядку 551 спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзацах першому і другому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.

Рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації із відповідною заявою, проте, відповідачем надано відповідь у формі листа від 26.07.2018 року № Б-573 про відсутність підстав для розгляду питання стосовно визначення ОСОБА_2 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2А на засіданні комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Дніпропетровської облдержадміністрації.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушено порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, п. 11 Порядку № 551, в якому зазначено, що рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів.

Таким чином, в даному випадку, після отримання заяви та документів позивача Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА був зобов`язаний розглянути заяву та подані документи і у місячний термін прийняти мотивоване рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення ОСОБА_2 , натомість, відповідач фактично відмовив йому у розгляді питання про визначення категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що є протиправним.

При цьому, з листа відповідача вбачається, що комісією не здійснено розгляду по суті питання визначення позивачу категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення, дослідження поданих разом з заявою документів. За своєю сутністю лист відповідача є відмовою в розгляді питання про визначення категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Без аналізу документів та розгляду комісією питання по суті позовні вимоги про зобов`язання відповідача визначити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачу посвідчення є передчасними та задоволенню не підлягають.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1, пункту 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, для відновлення порушеного права позивача та належного захисту прав останнього, є необхідним зобов`язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про визначення або відмову увизначенні категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,видачу або відмову у видачі посвідчення у термін, встановлений законом.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під час розгляду справи судом встановлено, що для повного захисту прав позивача існує необхідність зобов`язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської ОДА розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про визначення або відмову увизначенні категорії учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видачу або відмову у видачі посвідчення у термін, встановлений законом.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів неприйняття рішення, відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому судові витрати в розмірі 352,40 грн. підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації розглянути заяву та подані ОСОБА_1 про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 р. 2-ї категорії та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати в розмірі 352,40 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) за рахунок його бюджетних асигнувань.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук