Справа № 640/20627/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 грудня 2018 року м. Київ №640/20627/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Центр обслуговування підрозділів національної поліції України" про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної установи "Центр обслуговування підрозділів національної поліції України", в якій висловив прохання:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної установи "Центр обслуговування підрозділів національної поліції України" №39 о/с від 13.03.2017 про звільнення ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника комунально-експлуатаційного відділу Державної установи "Центр обслуговування підрозділів національної поліції України";

- стягнути з Державної установи "Центр обслуговування підрозділів національної поліції України" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2017 по час постановлення судового рішення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 11 частини п'ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, ні в позовній заяві, ні в долучених до неї матеріалах таке підтвердження позивачем не надано.

Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VІ адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об'єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Як вбачається із поданих суду документів, позовна заява підписана представником позивача - адвокатом ОСОБА_2 До позовної заяви долучено копію ордера на надання правової допомоги ОСОБА_1.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 №36, зі змінами і доповненнями (далі - Положення), ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об'єднанням та повинен містити обов'язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з пунктом 14 Положення ордер, встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги останній, або керівник адвокатського об'єднання (бюро) зобов'язані вказати на звороті ордера.

Відповідно до підпунктів 15.4, 15.8 пункту 15 Положення ордер містить наступні реквізити: назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; дату видачі ордера.

В наданій суду копії ордеру не вказано назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; дату видачі ордера; на звороті ордера не зазначено про наявність/відсутність обмежень правомочностей адвоката, встановлених угодою про надання правової допомоги, у відповідності до пункту 14 Положення.

Окрім того, в ордері міститься посилання на дату договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, яким визначені повноваження представника, однак такого договору суду не надано.

Таким чином, до матеріалів позовної заяви не долучено документа, який би підтверджував рішення ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення до суду з даною позовною заявою не самостійно, а через представника.

З цього питання неодноразово висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначила, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі №914/2772/16, від 21.03.2018 у справі №914/2771/16).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (статті 131-2 Конституції України, статті 16, 57 КАС України та статті 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, яка реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення до суду з позовною заявою.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 03.10.2018 у справі №826/7342/18, від 12.09.2018 у справі №826/9746/17, від 31.08.2018 у справі №815/6281/16, від 20.07.2018 у справі №826/8873/17.

З урахуванням викладеного, до позовної заяви ОСОБА_1 Юрійовичу необхідно надати суду докази на підтвердження реалізації свого права на звернення до суду з даною позовною заявою не самостійно, а через представника.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов'язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами першою, п'ятою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Так, позивачем оскаржується наказ про звільнення від 13.03.2017, однак з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду лише 04.12.2018, тобто з пропуском місячного строку, без заяви про його поновлення та доказів поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною першою статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 248 КАС України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Центр обслуговування підрозділів національної поліції України" про визнання протиправним та скасування наказу, - залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних у ній недоліків шляхом надання до суду:

власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- доказів наявності повноважень на представництво інтересів ОСОБА_1, зокрема, підписання позовної заяви, в особи, якою підписано адміністративний позов;

- заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Ухвала відповідно до частини другої статті 256 КАС України набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Чудак