Справа № 815/3787/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року

Київ

справа №815/3787/16

касаційне провадження №К/9901/28129/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.,

розглянув у судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 (головуючий суддя - Шляхтицький О.І., судді: Запорожан Д.В., Романішин В.Л.) у справі №815/3787/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рів.А.Холдінг» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рів.А.Холдінг» у серпні 2016 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.07.2016 №.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 31.08.2016 у задоволенні позову відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 16.11.2016 скасував постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016 та ухвалив нове судове рішення про задоволення позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДФС в Одеській області оскаржило його у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статей 11, 163, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вирішення справи судами попередніх інстанцій).

Зокрема, зазначає, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано не враховано доказів, які підтверджують удаваний характер господарської діяльності Приватного підприємства «Ексешн груп», яке було учасником ланцюгової схеми постачання ячменю.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи на підставі встановлених фактичних обставин у справі правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» щодо взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп» за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 з питань повноти та достовірності сплати до бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток, за результатами якої складено акт від 24.06.2016 №178/15-32-14-01.

Перевірка призначена відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на виконання ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 21.04.2016 у кримінальній справі №759/5801/16-к за ознаками вчинення службовими особами контрагента позивача кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України у зв'язку з неправомірним формуванням витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, за операціями з придбання товару (ячмінь 3-го класу) у Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп» на підставі договорів поставки від 21.03.2014 №042/КП, від 07.03.2014 №032/КП, від 06.03.2014 №031/КП, від 05.03.2016 №027/КП, від 04.03.2014 №024/КП, від 28.04.2014 №022/КП.

Відсутність права у позивача на формування показників податкового обліку за вказаними операціями податковий орган пов'язує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп» не отримувало товару (ячмінь 3-го класу) у Приватного підприємства «Ексешн груп», а тому підстав для висновку про реалізацію такого товару позивачу саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп» немає.

Обґрунтовуючи свою позицію, орган доходів і зборів посилався на обставини, встановлені досудовим слідством у кримінальному провадженні №0000133, згідно з яким керівники та засновники Приватного підприємства «Ексешн груп» не причетні до реєстрації та здійснення фінансово-господарської діяльності очолюваної юридичної особи та до укладення договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп» щодо купівлі-продажу товару (ячменю) за ціною 792229грн., який у подальшому був предметом договорів поставки з позивачем.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Темп» не мало реальної можливості здійснити спірні поставки з огляду на відсутність майна, трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, виробничих активів та інших умов.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.07.2016 № про визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальній сумі 213902грн., в тому числі: в сумі 142601грн. основного платежу та в сумі 71301грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції позивача з Товариством з обмежено відповідальністю «Темп» не мали реального характеру.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції керувався тим, що господарські операції позивача з контрагентом мали реальний характер, пов'язані з господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВ.А.ХОЛДІНГ» та підтвердженні належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами; відомості щодо непричетності посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп» до господарської діяльності вказаної юридичної особи відсутні; якщо учасниками ланцюга постачання не здійснюється реальна господарська діяльність, то негативні наслідки повинні застосовуватись саме до таких юридичних осіб.

Суд касаційної інстанції не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податку як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Так, пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку, не включаються до складу витрат.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції виходив із того, що спірні господарські операції не мали реального характеру з огляду на неможливість контрагентом виконати спірні операції, непідтвердження належними та допустимими первинними бухгалтерськими документами відповідних поставок по всьому ланцюгу постачання.

Зокрема, суд першої інстанції не встановив факту підтвердження, що поставка ячменю позивачу здійснювалась за участі Товариства з обмеженою відповідальністю «Темп».

Так, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що згідно зі штатним розкладом станом на 09.07.2013 та 03.11.2014 у контрагента позивача працювала одна особа, були відсутні основні засоби. Докази щодо зберігання Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп» ячменю (наприклад, договори на складські приміщення), транспортування такого товару (договори на транспортні перевезення, платіжні доручення щодо розрахунків за транспортні послуги) відсутні.

Наведені обставини в сукупності з іншими доказами, в тому числі щодо реєстрації єдиного постачальника ячменю Товариству з обмеженою відповідальністю «Темп» - Приватного підприємства «Ексешн груп» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за зверненням осіб, які заперечують свою участь у такій реєстрації та діяльності очолюваної юридичної особи, обумовили висновок суду першої інстанції про необґрунтованість формування Товариством з обмеженою відповідальністю «Рів.А.Холдінг» даних податкового обліку за спірною поставкою.

Покладені судом апеляційної інстанції в основу мотивів для задоволення позовних вимог висновки про те, що матеріалами справи підтверджується факт отримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Рів.А.Холдінг» ячменю, не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували поставку такого ячменю саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Темп».

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені обставини і без достатніх підстав скасував обґрунтовану та законну постанову суду першої інстанції, то постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 підлягає скасуванню із залишенням у силі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016.

Керуючись статтями 341, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 у справі №815/3787/16 скасувати, залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2016.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк