Справа № 736/1198/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 736/1198/18 Суддя першої інстанції: Чурупченко М.І., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2018 року в справі за адміністративним позовом Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування виконавчої дії про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В :

Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду із адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в якому просило визнати неправомірною та скасувати виконавчу дію головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 23.12.2016 про стягнення з Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України виконавчого збору в розмірі 6400,00 грн. за невиконання виконавчого листа Корюківського районного суду № 736/459/16-а від 13.07.2016.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2018 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14.03.2018 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби було примусово стягнуто з банківських рахунків Корюківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (Корюківське об'єднане УПФУ) кошти в сумі 2548,83 грн.

19.03.2018 Корюківським об'єднаним УПФУ було надіслано запит № 717/09 на адресу відповідача, з метою виявлення причин та процесуальних документів на підставі яких було здійснено стягнення. Від відповідача відповідь не надійшла.

02.05.2018 Корюківське об'єднане УПФУ повторно звернулося до відповідача з листом № 1174/09, з тих самих підстав.

Листом № 6126 від 11.05.2018 року Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області повідомило Корюківське об'єднане УПФУ, що в ході проведення виконавчих дій з банківських рахунків примусово стягнуто кошти в сумі 2 548,83 грн. для відшкодування виконавчого збору (а.с.5).

Як зазначає позивач, на момент здійснення списання виконавчого збору та на момент отримання вказаного листа від відповідача, постанова про стягнення виконавчого збору до Корюківське об'єднане УПФУ не надходила.

Згідно даних виконавчого провадження АСВП № 51685935 в Системі відсутня постанова про стягнення з Управління виконавчого збору.

Так, листом №1354/09 від 22.05.2018 позивач звернувся до відповідача для отримання копії постанови про стягнення виконавчого збору з останнього.

Листом № 9805 від 22.06.2018 відповідач повідомив позивача про те, що постанова про стягнення виконавчого збору не виносилась, проте кошти були стягнені.

Позивач, вважаючи виконавчу дію «Стягнення виконавчого збору» незаконною звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав достатньо беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність винесення ним спірної дії.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Корюківського районного суду від 24.05.2016 по справі 736/459/16-а зобов'язано Корюківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ст.37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XXII, виходячи з розміру заробітної плати за прирівняною посадою начальника Корюківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області, починаючи з 01 квітня 2016 року, з урахуванням раніше проведених виплат. Зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2016 року.

Згодом, стягувач - ОСОБА_1 отримав виконавчий лист та передав його для примусового виконання до відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

18.07.2016, надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання постанови Корюківського районного суду від 24.05.2016 по справі №736/459/16-а.

Постановою відповідача від 10.08.216 року виконавче провадження ВП №51685935 було зупинено, в зв'язку з направлення до Корюківського районного суду заяви про роз'яснення судового рішення.

Ухвалою від 18.08.2016 року по справі № 736/459/16-а ОСОБА_1 було відмовлено у роз'ясненні рішення суду, в зв'язку з його зрозумілістю. При цьому суд зазначив, що позивач перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за віком у розмірі 90% від заробітної плати.

22.08.2016 року постановою виконавче провадження ВП № 51685935 було поновлено.

Враховуючи вищевикладене пенсійним органом було проведено ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії у розмірі 90 % від заробітної плати.

25.08.2016 та 29.08.2016 до відповідача надійшли вимоги державного виконавця Назаренко М.Б. виконати рішення суду в повному обсязі і при цьому провести коригування відповідно до п.4 Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865.

Листом від 19.09.2016 за № 3319/11 Корюківське об'єднане УПФУ повідомило відповідача, що постанова Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.05.2016 по справі №736/459/16-а виконана в повному обсязі.

29.09.2016 постановою старшого державного виконавця Назаренко М.Б. закрито виконавче провадження ВП №51685935, у зв'язку фактичним повним виконанням.

03.11.2016 року старшим державним виконавцем було відновлено виконавче провадження. Для вирішення питання стосовно того, чи дійсно не виконана постанова суду в повному обсязі.

07.03.2017 року посадовою особою відповідача винесено постанову про накладення на пенсійний орган штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 29.03.2017 по справі №736/366/17 постанова відповідача від 03.11.2016 про накладення штрафу скасована.

Правильність виконання постанови суду підтверджується ухвалами Корюківського районного суду від 03.08.2016, від 18.08.2016, від 16.11.2016, від 07.12.2016 то постановою старшого державного виконавця від 29.09.2016 про закінчення виконавчого провадження.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-19 (який набрав чинності 05.10.2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В даному випадку, виконавче провадження було відкрито у 2016 році, а тому спірні правовідносини регулюються Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон № 606-XIV) (у редакції чинній на час вчинення виконавчих дій), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 19 Закону № 606-XIVдержавний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 11 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV).

Таким чином, заходи примусового виконання здійснюються державним виконавцем виключно в разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону № 606-XIV для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

Правовими положеннями Закону № 606-XIV визначено, що виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Так, Вищий адміністративний суд звернув увагу в постанові від 26.06.2014 по справі К/800/32360/13 на те, що за своєю правовою природою виконавчий збір є грошовою сумою, яка стягується з боржника у разі невиконання ним рішення у строк, встановлений для добровільного виконання, що зумовлює необхідність здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання.

Між тим, «зумовлює необхідність здійснення» не слід ототожнювати з поняттям «передують», оскільки заходи примусового виконання вживаються державним виконавцем вже саме після невиконання рішення боржником самостійно та без поважних причин у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Частиною 3 ст. 27 Закону № 606-XIV регламентовано, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 28.01.2015 року, № 6-785цс15 від 06.07.2015 року.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду №3 від 13.12.2010 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання.

Тобто, що вирішальним в даному випадку є не лише встановлення факту добровільного виконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання, а й належним чином повідомлення про необхідність вчинення цих дій у визначені строки.

Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було порушено норми п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, а тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018.

v