Справа № 420/5376/18
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5376/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2018 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., представника позивача ОСОБА_1 (за довіреністю), представника відповідача ОСОБА_2 (за довіреністю), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо виплати недоотриманої пенсії за червень, липень та серпень 2018 року;
- зобов'язати Чорноморське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити пенсію за період з червня по серпень 2018 року у сумі 7758,66 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є внутрішньо переміщеною особою. Наприкінці 2014 року позивач була вимушена покинути місто Єнакієве у зв'язку з проведенням там антитерористичної операції. Позивач вказала, що вона офіційно визнана внутрішньо переміщеною особою, про що має відповідну довідку, яка не скасовувалася й на теперішній момент є чинною. На окупованій території в позивачки залишилося приватизоване житло, тому для запобігання його втрати вона періодично вимушена виїжджати до м. Єнакієве та перетинати лінію розмежування.
Позивач вказала, що коли вона повернулася у червні 2018 року до м. Одеси, вона дізналася, що їй припинили виплачувати пенсію. З приводу відновлення виплати пенсії позивачка звернулася до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області та 20.06.2018 року написала заяву про відновлення виплати пенсії, яка була зареєстрована за №256. У липні та у серпні пенсію позивачці знову не виплатили, тому вона знову вимушена була писати заяву про відновлення пенсії, яку було прийнято 21.08.2018 року за №321.
Позивач зазначила, що з приводу невиплати пенсії вона також зверталася із листом до Чорноморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області. На своє звернення вона отримала письмову відповідь від 31.08.2018 року №69/к-01, із якої їй незрозуміло, коли виплатять заборгованість.
Ухвалою від 22.10.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 20.11.2018 року на 11:00 год.
Протокольною ухвалою від 20.11.2018 року оголошено перерву у справі до 06.12.2018 року до 14:30 год. з метою дотримання процесуальних прав учасників справи на ознайомлення з заявами по суті справи та подання решти заяв.
У судове засідання, призначене на 06 грудня 2018 року на 14:30 годину, з'явилися представник позивача та представник відповідача.
Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. 12.11.2018 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки ОСОБА_3 має статус внутрішньо переміщеної особи, для нарахування та виплати їй пенсії застосовується нормативний акт у вигляді Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції від 08.09.2018 року), яким визначено механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Представник відповідача вказав, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж одного разу на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.
Також представник відповідача зазначив, що відповідно до п.15 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Представник відповідача вказав, що на даний момент такий порядок КМ України не визначено, отже підстав для виплати пенсії позивачу за період з червня по серпень 2018 року немає.
Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.
19.07.2016 року позивач звернулася до Чорноморського ОУПФУ в Одеській області за переведенням пенсійної справи. Після надходження електронної пенсійної справи позивачу була розпочата виплата пенсії в розмірі 1391,32 грн. з 01.03.2016 року, що підтверджується заявою позивача від 19.07.2016 року та листом відповідача від 31.08.2018 року №69/К-01 (а.с. 17, 40).
Розпорядженням відповідача №139806 від 15.06.2018 року позивача знято з виплати пенсії за віком з 01.06.2018 року до зясування обставин (а.с. 58).
20.06.2018 року позивач звернулася до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з заявою про виплату пенсії, в якій просила поновити виплату пенсії з 01 червня 2018 року (а.с. 60).
Рішенням Комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат, пенсій та регресійних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.07.2018 року за №20, виплату пенсії позивачки в розмірі 2586,22 грн. поновлено з 01.06.2018 року (а.с. 61).

Розпорядженням відповідача №139806 від 21.08.2018 року позивача повторно було знято з виплати пенсії за віком з 01.08.2018 року до з'ясування обставин (а.с. 67).

21.08.2018 року позивач знову звернулася до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з заявою про виплату пенсії, в якій просила поновити виплату пенсії з 01 серпня 2018 року (а.с. 70).

Рішенням Комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат, пенсій та регресійних виплат внутрішньо переміщеним особам від 22.08.2018 року за №21, виплату пенсії позивачки в розмірі 2586,22 грн. поновлено з 01.08.2018 року (а.с. 69).

23.08.2018 року позивач звернулася до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області з заявою, в якій просила виплатити їй пенсію, яку вона не отримує з червня 2018 року (а.с. 77).

Листом від 31.08.2018 року за №69/К-01 Чорноморське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повідомило ОСОБА_3 про те, що виплата пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюється у Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат ВПО за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 на підставі рішень комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО (далі - Комісія), яка діє в Управлінні соціального захисту населення Овідіопольської районної адміністрації. У листі вказано, що у травні 2018 року на виконання листа Пенсійного фонду України, управлінням були отриманні списки внутрішньо-переміщених осіб щодо яких наявна інформація про тривалу відсутність (понад 60 днів) за місцем проживання. Згідно списків наданих департаментом інформаційних технологій та електронних реєстрів Пенсійного фонду України та у зв'язку з вищевказаним виплату пенсії позивачки було припинена до з'ясування всіх обставин.

В листі зазначено, що відповідно з рішенням Комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат, пенсій та регресійних виплат внутрішньо переміщеним особам від 20.07.2018 року (Рішення № 20) та заяви ОСОБА_3 від 20.06.2018 року, виплату її пенсії у розмірі 2586,22 грн. поновлено з 01.06.2018 року, але в результаті здійсненої верифікації достовірності знов виявлена інформація, яка дає підставу для скасування наданих документів. Згідно наданих списків департаментом інформаційних технологій та електронних реєстрів Пенсійного фонду України - виплата пенсії знову була заблокована тому, що станом на 17.06.2018 року існувала інформація що позивачка перетнула кордон, а інформація про повернення з тимчасово окупованої території відсутня.

Також пенсійний орган у листі зазначив, що з 01.08.2018 року виплату пенсії в розмірі 2586,22 грн. було поновлено згідно рішення Комісії з питань призначення/відновлення соціальних виплат, пенсій та регресійних виплат внутрішньо переміщеним особам від 22.08.2018 року (Рішення № 21) та заяви від 21.08.2018 року (а.с. 17).

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Тобто, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Отже, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Щодо посилань відповідача у відзиві на позов стосовно окремого порядку виплати пенсії, суд не приймає до увагу вказану позицію, виходячи з наступного.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року №335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а саме: п.15 викладено в такій редакції: "Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.", а п.18 доповнено реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

За змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Особливу увагу варто звернути на те, що у преамбулі до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Судом встановлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймались.

Відповідно до статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції країни, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону, слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, приписи Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №335, якими внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідних змін у Закон №1058-IV внесено не було.

Крім того, відсутність окремого порядку виплати пенсії, який повинен був розробити Кабінет Міністрів України, не повинна перешкоджати позивачу отримувати щомісячні пенсійні виплати, що є єдиним джерелом існування.

З огляду на те, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності несплати позивачу пенсії за червень-серпень 2018 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_3 недоотриманої пенсії за червень, липень та серпень 2018 року та зобовязання Чорноморське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити ОСОБА_3 пенсію за період з червня по серпень 2018 року в сумі 7758,66 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 (адреса: проспект Морський, 48, смт. Таїрове, Овідіопольський район, Одеська область, 67496, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) до Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (адреса: вул. Хантадзе, 8а, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Чорноморського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_3 недоотриманої пенсії за червень, липень та серпень 2018 року.

Зобовязати Чорноморське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити ОСОБА_3 пенсію за період з червня по серпень 2018 року в сумі 7758,66 грн. (сім тисяч сімсот пятдесят вісім гривень шістдесят шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Пятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя В.В. Андрухів

.