Справа № 818/2013/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/2013/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Подобайло З.Г.

суддів: Григорова А.М. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018, суддя В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 07.08.18 по справі № 818/2013/18

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту іформатизації Міністерства внутрішніх справ України

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, в якій просить визнати протиправними дії Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України щодо видачі ОСОБА_1 довідки серія ААА №0283282, яка не відповідає вимогам діючого законодавства, і відмови у внесенні змін щодо ОСОБА_1 до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та зобов'язати відповідача виключити з єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомості що ОСОБА_1 є особою яку 05.11.2013р. Залізничним районним судом м. Сімферополя Автономної Республіки Крим засуджено за ч.2 ст. 28, ч. 3 ст. 364 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади строком на 2 роки, на підставі ст.75, ст.76 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном 1 рік, ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2014р. на підставі ст. 404, ст. 407, ст. 412, ст. 415 КПК України вирок від 05.11.2013 р. відмінено, запобіжний захід у вигляді звільнення під заставу в сумі 34 020,00 грн. залишено без змін; і з урахуванням цього видати ОСОБА_1 нову довідку.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем було видано ОСОБА_1 довідку серії ААА № 0283282, в якій містяться відомості про скасований судовий вирок та ухвалу суду, якою цей вирок скасований, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Позивач також зазначив, що на даний час не існує обвинувального вироку суду щодо нього, який би набрав законної сили. Більш того в жодному суді України не розглядається кримінальне провадження відносно нього. І навіть досудове розслідування за його підозрою у вчиненні кримінального правопорушення не ведеться.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим , оскільки відповідно до вимог Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 29.11.2016р. №1256 довідка повинна містити інформацію про повідомлення про підозру, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України і все. Зазначений перелік відомостей є вичерпним. Таким чином у довідці не повинні міститись відомості про скасований судовий вирок та ухвалу суду, якою цей вирок скасований. Тобто, зазначення у виданій довідці про вирок Залізничного районного суду м.Симферополя від 05.11.2013р. та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2014р. не відповідає вимогам діючого законодавства. Вказує , що на даний час не існує обвинувального вироку суду щодо нього, який би набрав законної сили, в жодному суді України не розглядається кримінальне провадження відносно нього і навіть досудове розслідування за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення не ведеться. Вважає посилання у рішенні суду на вирок Залізничного районного суду м.Симферополя від 05.11.2013р. та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2014р. є абсолютно незаконним. Копії вказаних документів ні він, ні відповідач суду не надавали. Суд самостійно не вправі збирати докази, оскільки це є порушенням вимог ст.9, 77, 79 КАС України щодо змагальності сторін, обов'язку доказування і подання доказів. Якщо суд самостійно збирає докази, то відповідно він стає на бік однієї з сторін, що є порушенням закріплених у ст.2, 8 КАС України принципів неупередженості суду і рівності учасників процесу. Вважає посилання в судовому рішенні на ст.26 Закону України „Про національну поліцію" є незаконним. В судовому рішенні, довідці відповідача йдеться про те, що ніби позивач обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.364 КК України, але ж ст.364 КК України має тільки 2 частини, частина 3 в цій статті відсутня. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018р. і ухвалити постанову про повне задоволення моїх позовних вимог.

Департамент інформатизації Міністерства внутрішніх справ України вважає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, оскільки надання фізичній особі відомостей про неї з персонально-довідкового обліку ЄІС МВС не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, яка міститься в персонально-довідковому обліку, зокрема, про притягнення до кримінальної відповідальності та обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України. Департамент інформатизації МВС не наділений повноваженнями самостійно вносити відомості до персонально-довідкового обліку, так само як і вносити зміни в облікові документи або вилучати їх. Це може бути зроблено лише після отримання відповідного процесуального рішення слідчого органу досудового розслідування, у провадженні якого знаходиться справа, або рішення суду. На сьогодні документи про зміну процесуального статусу стосовно Позивача до Департаменту інформатизації МВС не надходили. Отже, Відповідач вказуючи в Довідці стосовно Позивача інформацію про вирок Залізничного районного суду м. Сімферополь АРК від 05.11.2013 та скасування його Апеляційним судом АРК від 21.01.2014 надав достовірну інформацію щодо статусу Позивача у кримінальному провадженні. Інформація у довідці стосовно запобіжного заходу є відомостями про обмеження, передбачені кримінально-процесуальним законодавством України. Таким чином, Відповідач діяв в рамках повноважень визначених законодавством, зокрема, наказом МВС від 29.11.2016 № 1256. Просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 без змін.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на наведену норму, беручи до уваги, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі сторін.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України було видано ОСОБА_1 довідку серії ААА № 0283282, в якій зазначено, що "ОСОБА_1 станом на 20.03.2018 не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Разом з тим є особою, яку 05.11.2013 Залізничним районним судом м. Сімферополя Автономної Республіки Крим засуджено за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 364 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади строком на 2 роки. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном 1 рік. Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2014 на підставі ст. 404, ст. 407, ст. 412, ст. 415 КПК України вирок від 05.11.2013 відмінено, запобіжний захід у вигляді звільнення під заставу в сумі 34 020 грн. залишити без змін. Інші відомості до МВС не надходили".

Не погодившись зі змістом даної довідки позивач звернувся до відповідача із заявою від 04.04.2018 року, в якій зазначив, що зміст виданої йому довідки не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки згідно Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, довідка повинна містити тільки відомості щодо наявності або відсутності судимості і все. В зв'язку з чим, просив внести зміни до персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України і видати йому нову довідку, зміст якої відповідав би вимогам діючого законодавства (а.с. 9).

Листом від 24.04.2018 року № 16/4-П-148 Департамент інформатизації Міністерства внутрішніх справ України повідомив позивача, що надання фізичній особі відомостей про неї з персонально-довідкового обліку не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, яка міститься в персонально-довідковому обліку, зокрема про притягнення до кримінальної відповідальності та обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Крім того зазначено, що у разі незгоди з відомостями, що надані в довідці, ОСОБА_1 може падати до Департаменту інформатизації МВС офіційні документи (вирок суду тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку (а.с. 10).

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що відповідач вказуючи в довідці стосовно позивача інформацію надав достовірну інформацію, оскільки надання фізичній особі відомостей про неї з персонально-довідкового обліку не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, яка міститься в персонально-довідковому обліку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію» (далі Закон України № 2657-XII) кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13.01.2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон України № 2939-VI).

Згідно статті 1 Закону № 2939-VI цей закон регулює правові відносини, пов'язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв'язку з обробкою персональних даних.

Вказаний Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.

Згідно статті 5 наведеного Закону об'єктами захисту є персональні дані.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2939-VI визначено, що персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби, визначеної метою їх обробки.

Пунктом 6 частини 2 статті 8 цього ж Закону передбачено, що суб'єкт персональних даних має право пред'являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Згідно частини 1 статті 12 Закону збирання персональних даних є складовою процесу їх обробки, що передбачає дії з підбору чи впорядкування відомостей про фізичну особу.

Статтею 15 Закону № 2939-VI визначено, що персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону.

Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб'єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.

Персональні дані, зібрані під час виконання завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом, видаляються або знищуються відповідно до вимог закону.

Таким чином, згідно вищенаведених норм Закону персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби.

Частиною першою статті 8 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон України № 580-VIII) визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження поліції у сфері інформаційно-аналітичного забезпечення та формування інформаційних ресурсів передбачено ст. 25, 26 Законом № 580-VIII.

Пунктом 1 частини другої статті 25 цього ж Закону визначено, що в рамках інформаційно-аналітичної діяльності поліція формує бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Частина 2 статті 25 Закону №580-VIII регламентує, що поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 2 частини першої статті 26 вказаного Закону визначено, що поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону №580-VIII поліція вживає всіх заходів для недопущення будь-яких порушень прав і свобод людини, пов'язаних з обробкою інформації.

Частиною 3 ст.7 Закону №580-VIII встановлено, що здійснення заходів, що обмежують права і свободи, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України визначено Інструкцією про порядок формування, ведення та використання оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку в органах внутрішніх справ та органах (установах) кримінально-виконавчої системи України, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного департаменту України з питань виконання покарань № 823/188 від 23.08.2002 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 вересня 2002 року №738/7026 (далі Інструкція).

Пунктом 4 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

Таким чином, вказана Інструкція застосовується в діяльності органів Національної поліції.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції, об'єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені, розшукуються, затримані за підозрою в занятті бродяжництвом, а також громадяни України, що вчинили злочини за її межами і відомості про яких надійшли офіційними каналами згідно з міжнародними договорами у сфері обміну інформацією, які набрали чинності в установленому порядку.

Відповідно до пп. 9.9 п. 9 Інструкції інформацію про судимість (несудимість) за особистими зверненнями громадян надають територіальні УОІ-ВОІ за місцем останнього постійного мешкання цих громадян з урахуванням вимог статей 5, 89, 108 КК України. Довідка надається на бланку встановленого зразка за підписом керівника та засвідчується печаткою підрозділу з її обов'язковою реєстрацією.

Зокрема, згідно п. 2.1 Інструкції №823/188 об'єктами оперативно-довідкового і дактилоскопічного обліку є особи, які на території України обвинувачуються у вчиненні злочинів або засуджені.

Також, згідно з п.п. «в» п. 11.1 Інструкції №823/188, з оперативно-довідкових картотек ДІТ при МВС та територіальних УОІ-ВОІ вилучаються облікові документи на осіб, притягнутих до кримінальної відповідальності як обвинувачені, кримінальні справи стосовно яких припинені на стадії досудового слідства на підставі реабілітації або відносно яких судом прийнято виправдувальний вирок.

Знімаються з обліку облікові документи за терміном зберігання після відбування покарання.

Колегія суддів наголошує, що персонально-довідковий облік є частиною єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, тобто, володільцем цього обліку є МВС України, а управління інформаційно-аналітичної підтримки Управління відповідно до ст. 25 Закону № 580-VIII є його користувачем.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 року № 1256 "Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України" затверджено Порядок доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України.

Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру надання відомостей з інформаційної підсистеми "Оперативно-довідкова картотека" єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, що містить відомості стосовно осіб, яким повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення, та осіб, яких засуджено за вчинення кримінального правопорушення, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

Пунктом 2 Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України визначено, що довідка - документ, який містить відомості з персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України та який залежно від обсягу запитуваної особою інформації може містити відомості про: відсутність (наявність) судимості; притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції витребувано у відповідача заяву гр. ОСОБА_1 від 19.03.2018 на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

На вимогу суду Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України повідомлено , що відповідно до підпункту 3 пункту 4 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.11.2016 № 1256 «Про організацію доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України» встановлено строк зберігання письмових запитів фізичних осіб та наданих разом з ними копій документів 6 місяців з дати надходження запиту. Зважаючи на викладене, письмовий запит гр. ОСОБА_1 від 19.03.2018 на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, відсутній.

В матеріалах справи міститься копія запиту гр. ОСОБА_1 від 19.03.2018 на отримання довідки про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність судимості) або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, який додано позивачем (а.с. 38).

Тобто, позивач просив надати довідку саме про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність судимості) або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Колегія суддів зазначає , що надання фізичній особі відомостей про неї не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, що обробляється в ОДК.

При цьому, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчинення кримінального правопорушення.

Надання фізичній особі відомостей про неї з персонально-довідкового обліку не обмежується лише інформацією про відсутність (наявність) судимості у особи, але й передбачає надання іншої інформації, яка міститься в персонально-довідковому обліку, зокрема, про притягнення до кримінальної відповідальності та обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про Національну поліцію» поліція наповнює та підтримує в актуальному стані бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, зокрема, стосовно виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, осіб, які їх учинили, руху кримінальних проваджень; обвинувачених, обвинувальний акт щодо яких направлено до суду.

Відповідно до Інструкції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 23.08.2002 № 823/188 , до Управлінь (відділів) оперативної інформації при ГУМВС, УМВС і УМВСТ (на сьогодні до Управлінь інформаційно-аналітичної підтримки Головних управлінь Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві) направляються облікові і коригувальні матеріали, зокрема, слідчими органами внутрішніх справ, прокуратурою, Службою безпеки, у провадженні яких знаходяться кримінальні справи або протокольні матеріали на осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності, судами після винесення судового рішення.

З офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що Залізничним районним судом м. Сімферополя Автономної Республіки Крим винесено вирок від 05.11.2013 року по справі № 122/13466/13-к, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 364 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки без конфіскації майна. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбування покарання звільнено з випробувальним терміном 1 рік. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у вигляді застави залишено без змін .

Ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2014 року вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 05.11.2013 року по справі № 122/13466/13-к у відношенні ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Запобіжний захід у вигляді застави залишено без змін .

Доводи апелянта щодо безпідставності посилання на вирок Залізничного районного суду м.Симферополя від 05.11.2013р. та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21.01.2014р. , оскільки копії вказаних документів ні він, ні відповідач суду не надавали, а суд самостійно не вправі збирати докази є помилковими , оскільки в розумінні ч. 3 ст. 77 КАС України суд може збирати докази з власної ініціативи..

Пунктом 14 Розділу V Порядку доступу визначено, що «у разі незгоди з відомостями, що надані в Довідці, Заявник може надати до Департамент інформатизації Міністерства внутрішніх справ України офіційні документи (вирок суду, довідку з місць позбавлення волі тощо) для внесення відповідних змін до персонально-довідкового обліку».

Для виключення зазначеної інформації з Довідки стосовно позивача орган в провадженні, якого знаходиться кримінальне провадження, має надіслати до Департаменту інформатизації МВС постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою статті 284 КПК. Підставою для внесення змін до персонально-довідкового обліку також може бути відповідне рішення суду.

Матеріали справи не містять відповідних офіційних документів, які б доводили, що інформація, що обробляється стосовно позивача в персонально-довідковому обліку є неповною та неточною.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції , що відповідач вказуючи в довідці стосовно позивача інформацію про вирок Залізничного районного суду м. Сімферополь АРК від 05.11.2013 та скасування його Апеляційним судом АРК від 21.01.2014 , тобто , надав повну інформацію , яку просив позивач у запиті від 19.03.2018, щодо фізичної особи та її персональних даних, що обробляються в ОДК, без вибіркового принципу надання чи не надання певної частини інформації, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Жодні доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321 ,3223,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 по справі № 818/2013/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 10.12.2018.