Справа № 804/3530/18
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 804/3530/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року (головуючий суддя - Неклеса О.М.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет»

до Одеської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби (далі - Відповідач) з вимогами про:

- скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018р. № UA500060/2018/000004/2;

- скасування картки відмови Одеської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/00023.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, оскільки, вони не відповідають фактичним обставинам та є такими, що порушують норми Митного Кодексу України та права Позивача, а останні підлягають скасуванню з підстав, викладених у позовній заяві.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - задоволено (т. 2, а.с. 85-91).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави у зв'язку з наявністю яких Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 97-108).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення були винесені правомірно, Одеська митниця ДФС при прийнятті оскаржуваних рішень діяла обґрунтовано, неупереджено, добросовісно з дотриманням вимог чинного законодавства, що, у свою чергу, свідчить про прийняття судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування судового рішення, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 08.02.2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» надало до Одеської митниці ДФС митну декларацію №UA500060/2018/003474 на наступний товар:

Спорядження для кемпінгів: надувний матрац з ПХВ з одного боку покритий синтетичним текстильним матеріалом (Матрац надувний 203х183х22 см, арт. 67004 - 4004 шт.; Виробник: Bestway International Limited, Країна виробництва CN, Торгівельна марка: Bestway)

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становить 919 083,14 грн. (33 889,95 доларів США), що складається з ціни товару за контрактом та витрат на страхування. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Для митного оформлення Позивачем були подані документи, встановлені

ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, а саме:

- зовнішньоекономічний контракт № 3121-BW/СN від 25.10.17 р.;

- специфікацію № 1 від 25.10.17 р.;

- рахунок-фактуру (інвойс) № 2017ENT6904G від 19.12.2017 р.;

- свіфт від 28.12.2017 р. та свіфт від 23.01.2018 р.;

- генеральний договір добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р.

№ 1г6д;

- заяву на страхування № 5117 від 18.01.18.

08.02.2018 року Відповідач направив Позивачу повідомлення (ідентифікатор повідомлень fe38968-5aa6-4659-9a39-9d24633da609 та 587b9bd5-4add-4b5e-b0f4-ece0c4f22a35) щодо витребування документів.

09.02.2018 року Позивачем до митного органу було подано додаткові документи:

- додаткову угоду № 2 до Генерального договору добровільного страхування вантажів № 01г6д від 01.02.2016 р.;

- прайс-лист б/н від 01ядодаткову угоду № 8/05 від 03.05.2017 р. до договору транспортного експедирування № 1693 від 20.08.2011 р.;

- експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-294 від 08.02.2018 р.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 11,4610 дол. США за одиницю.

Митним органом оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/00023.

З рішення про коригування митної вартості від 09.02.2018 р.

№ UA500060/2018/000004/2 вбачається, що підставою для його прийняття є результат митного контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) згідно зі ст.54 Митного кодексу України.

Визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів за № UA500060/2018/000004/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500060/2018/00023 є предметом судового спору.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано Митним кодексом України від 13.03.2012 року №4495-VI; Законом України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур у зміненій редакції згідно з Додатком I до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» від 05.10.2006 року № 227-V; Генеральною угодою з тарифів і торгівлі від 30.10.1947 №995_264; Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 року № 631.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 Митного кодексу України).

Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов'язковою обставиною, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 та картка відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/00023 винесені Одеською митницею ДФС з порушенням вимог чинного законодавства України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

В рішенні № UA500060/2018/000004/2 Відповідачем зазначені підстави, у зв'язку з якими Відповідачем відмовлено у митному оформленні Товару за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості Товару. Проте, жодна із вказаних у Рішенні від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 підстав

не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості, що підтверджується нижченаведеним, а саме:

1) «Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 р. № 599 до зазначених документів можуть належати:

- Рахунок фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури;

- Калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Проте, у МД не надано документів підтверджуючих транспортні витрати».

При цьому з матеріалів справи встановлено, що поставка Товару здійснювалася на підставі Контракту на поставку продукції від 25.10.2017 р. № 3121-BW/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-Маркет» (Покупець) та Bestway (Hong Kong) International Limited.

Ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Шанхай, КНР (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), якщо інше не обумовлено у специфікаціях (п. 2.2 Контракту № 3121-BW/CN).

Специфікацією № 1 від 25.10.2017 р. до Контракту № 3121-BW/CN передбачено, що Товар має бути поставлений на умовах поставки CFR-Одеса.

Отже, при поставці товару на умовах CFR («Інкотермс - 2000») транспортні витрати вже є включеними до вартості товару, тому при визначенні митної вартості не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Таким чином, оскільки в даному випадку відповідно до умов Специфікації № 1 від 25.10.2017 р. умови поставки Товару CFR порт призначення - Одеса, то саме на Продавця покладено обов'язок сплатити вартість фрахту та всі інші витрати щодо завантаження товару на борт судна і будь-які платежі за розвантаження товару в узгодженому порту розвантаження, і ці витрати за умовами поставки включені до ціни, що підлягає сплаті за Товар, тому доводи Відповідача про не підтвердження Позивачем транспортних витрат є необґрунтованими, а вимоги про надання документів, що підтверджують транспортні витрати є безпідставними та незаконними.

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постанові від 30.01.2018 року по справі №826/817/16.

2) «Відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначені митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів».

При цьому, колегією суддів встановлено, що поставка Товару здійснювалася на підставі Контракту на поставку продукції від 25.10.2017 р. № 3121-BW/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-Маркет» (Покупець) та Bestway (Hong Kong) International Limited.

Відповідно до п. 2.2. Контракту № 3121-BW/CN ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Шанхай, КНР (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), якщо інше не обумовлено у специфікаціях, і включає в себе вартість завантаження товару у Постачальника, вартість всіх митних формальностей у країні Постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.

Отже, умовами Контракту № 3121-BW/CN визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв'язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за Товар, при визначені митної вартості Товару.

Таким чином, доводи Відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі, тощо) відсутня будь яка інформація щодо включення/не включення вартості упаковки до ціни, що була фактично або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів, не відповідають дійсності та спростовуються вищенаведеним. Відповідач мав можливість перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року справа №815/4132/17.

3) «Згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110 %) і повинно бути обумовлене у валюті договору. Наданий страховий поліс 5117 від 18.01.18 не відповідає зазначеним умовам».

При цьому, Специфікацією № 1 від 25.10.2017 р. до Контракту № 3121-BW/CN передбачено, що Товар має бути поставлений на умовах поставки CFR-Одеса.

Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки CFR як у Продавця та і Покупця відсутні зобов'язання щодо укладення договорів страхування.

Отже, при поставці товару на умовах CFR сторони самі вирішують, чи бажають вони застрахуватися та в якій мірі.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» за Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. № 01г6д, укладеним з АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», здійснило добровільне страхування Товару. Згідно з п. 3 додаткової угоди № 2 від 01.02.2017 р. до Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. № 01г6д страховий тариф складає 0,045% від страхової суми відповідно до п. 2.3. Договору.

18.01.2018 р. сторонами підписано заяву на страхування окремого перевезення вантажу № 5117, якою передбачено, що Товар за інвойсом 2017ENT6904G, вантажовідправник Bestway (Hong Kong) International Limited, вартість вантажу 1 058 822,57 грн. застраховано. Страхова сума складає 1 058 822, 57 грн., страховий тариф % - 0,045, страховий платіж 476,47 грн.

Таким чином, витрати Позивача на страхування у розмірі 436,9642 грн. підтверджуються Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.02.2016 р. № 01г6д, додатковою угодою № 2 від 01.02.2017 р., заявою на страхування окремого перевезення вантажу № 5117 від 18.01.2018 р. Ці документи були надані Позивачем Відповідачу під час митного оформлення Товару.

4) «У наданому банківському платіжному документі від 28.12.2017 р. зазначена сума грошового переказу у 155 477,59 доларів США, та він посилається на інвойси

№ 17BWHK-FZ262 від 26.10.2017 р. та № 17BWHK-FZ209 загальною сумою 518 258,62 доларів США, що не відповідає сумі передоплати по вищезазначеному банківському платіжному документу. У той же час згідно специфікації № 1 від 25.10.2017 р. передоплата здійснюється у два перекази: першим сумою 150 116,25 доларів США та другий у сумі 350 271,25 доларів США протягом 20 днів від дати коносаменту, але у наданих банківських платіжних документах від 23.01.2018 р. та від 28.12.2017 сума переказу та дати обумовлених переказів не відповідає умовам специфікації».

З цього приводу колегія суддів зазначає, що 25.10.2017 р. між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) та Bestway (Hong Kong) International Limited. (Продавець) був укладений Контракт на поставку продукції № 3121-BW/CN.

25.10.2017 р. Сторони підписали Специфікацію № 1 до Контракту № 3121-BW/CN на загальну суму 500 387,50 доларів США.

Специфікацію № 1 до Контракту № 3121-BW/CN передбачено, що сума 500 387,50 доларів США має бути сплачена двома платежами, а саме:

1. Передоплата за товар у розмірі 150 116,25 доларів США до 22.12.2017 р.;

2. 350 271,25 доларів США протягом 20 днів від дати коносаменту.

Для оплати наведених сум Продавцем направлено Покупцю інвойс від 25.10.17 р. № 17BWHK-FZ209 на суму 500 387,50 доларів США. Даний інвойс містить посилання на Контракт № 3121-BW/CN та Специфікацію № 1.

26.10.2017 р. Сторони підписали Специфікацію № 2 до Контракту № 3121-BW/CN на загальну суму 17 871,12 доларів США.

Специфікацію № 2 до Контракту № 3121-BW/CN передбачено, що сума 17 871,12 доларів США має бути сплачена двома платежами, а саме:

1. Передоплата за товар у розмірі 5 361,34 доларів США до 22.12.2017 р.;

2. 12 509,78 доларів США протягом 20 днів від дати коносаменту.

Для оплати наведених сум Продавцем направлено Покупцю інвойс від 26.10.17 р. №17BWHK-FZ262 на суму 17 871,12 доларів США. Даний інвойс містить посилання на Контракт № 3121-BW/CN та Специфікацію № 2.

З наведеного вбачається, що на виконання вимог Контракту № 3121-BW/CN та Специфікацій №№ 1, 2 до нього, Покупець не пізніше 22.12.2017 р. мав перерахувати на рахунок Продавця у якості передоплати за Товар за Специфікаціями №№ 1, 2 грошові кошти у загальній сумі 155 477,59 доларів США (150 116,25 доларів США передоплати за Специфікацією № 1 + 5 361,34 доларів США передоплати за Специфікацією № 2).

Грошові кошти у загальній сумі 155 477,59 доларів США були перераховані ТОВ «АТБ-Маркет» (Покупець) на рахунок Bestway (Hong Kong) International Limited. (Продавець) swift повідомленням від 28.12.2017 р. Призначення платежу: оплата за продукцію згідно з Контрактом № 3121-BW/CN від 25.10.2016 р., інвойс від 25.10.17 р. № 17BWHK-FZ209, інвойс від 26.10.17 р. № 17BWHK-FZ262.

Крім того, 23.01.2018 р. ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець), з метою проведення остаточного розрахунку за Товар, відвантажений за Специфікацією № 1 до Контракту № 3121-BW/CN, як це передбачено умовами Специфікації № 1, перерахувало на рахунок Bestway (Hong Kong) International Limited. (Продавець) swift повідомленням від 23.01.2018 р. грошові кошти у розмірі 350 271,25 доларів США. Призначення платежу оплата за продукцію згідно з Контрактом № 3121-BW/CN від 25.10.2016 р.

Отже, ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) swift повідомленнями від 28.12.2017 р. та 23.01.2018 р. перерахувало на рахунок Bestway (Hong Kong) International Limited. (Продавець) грошові кошти у розмірі 505 748,84 доларів США (150 116,25 доларів США передоплати за Специфікацією № 1 + 5 361,34 доларів США передоплати за Специфікацією № 2 + 350 271,25 доларів США остаточний розрахунок за Специфікацією № 2).

505 748,84 доларів США - 5 361,34 доларів США передоплати за Специфікацією № 2 = 500 387,50 доларів США (загальна вартість Товару, передбаченого Специфікацію № 1 до Контракту № 3121-BW/CN).

5) «У прайс - листі б/н від 01.10.2017 р. відсутній граничний термін строку».

З цього приводу колегія суддів зазначає, що прайс-лист згідно з частиною другою статті 53 Митного кодексу України не є документом, який обов'язково подається для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Зазначаючи про те, що у прайс - листі б/н від 01.10.2017 р. відсутній граничний термін строку Відповідач не вказав, яким нормам чинного законодавства це суперечить.

Чинним законодавством України не встановлено будь-яких вимог до форми та змісту прайс-листів, не передбачено переліку реквізитів, які має містити прайс-лист, Слід зазначити, що прайс-лист оформлювався виробником товару у довільній формі та на власний розсуд. Зі змісту прас-листа б/н від 01.10.2017 р. вбачається, що ціни, вказані в ньому, відповідають цінам, зазначеним у специфікації до контракту, інвойсу, митній декларації країни відправлення, отже будь-які розбіжності відсутні.

Отже, факт того, що у прайс - листі б/н від 01.10.2017 р. відсутній граничний термін строку не свідчить про надання декларантом до митниці непідтверджених відомостей щодо товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №826/6346/16.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави у зв'язку з наявністю яких Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості

про митну вартість товарів. Жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що Відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої Позивачем митної вартості товару після отримання від Позивача документів, що свідчить про протиправність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/000004/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09.02.2018 р. № UA500060/2018/00023.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 21 серпня 2018 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року у справі №804/3530/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 11 грудня 2018 р.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова