Справа № 810/3551/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року № 810/3551/18

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І.,

за участі секретаря судового засідання Приходько Н.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, №, №, №, №.

В основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень покладено висновок податкового органу про безпідставне формування позивачем валових витрат та податкового кредиту за рахунок сум податку на додану вартість згідно податкових накладних, виписаних ТОВ "АМАД", УБСП ТЦ "СІЧ", ТОВ "АІНТЕК", ТОВ "ІМП Україна", ТОВ "ПРІУМ ІНТ ФОРС", ТОВ "БКУ-М-Пост", ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015", ТОВ "Ріджвей хімкомпані", ТОВ "По-перше агро", ТОВ "Локстон". На думку податкового органу, господарські відносини між позивачем та контрагентами не мали реального характеру, оскільки товар фактично контрагентом не поставлявся. Також, відповідачем поставлено під сумнів дотримання позивачем законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки і застосування РРО та справляння транспортного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає висновки податкового органу безпідставними, оскільки господарські відносини між ТОВ "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" та його контрагентами мали реальний характер, - товар поставлений продавцями та оплачений позивачем, господарські операції належним чином відображені у податковому обліку і податковій звітності. При цьому, позивачем надавались всі належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують реальність проведених господарських операції, а їх оподаткування здійснено у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, зауважив, що ТОВ "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" не мав обов`язку сплачувати транспортний податок за придбаний автомобіль, адже згідно переліку легкових автомобілів, розміщених на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку, транспортний засіб позивача не підлягає оподаткуванню транспортним податком.

Також вказав, що твердження перевіряючих щодо перевищення ліміту залишку готівки у касі не відповідає дійсності, оскільки вся наявна у касі сума станом на 30.12.2016, відповідно до видаткового касового ордеру, була видана у якості дивідендів.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що оскаржувані рішення прийняті ним з урахуванням вимог чинного законодавства, оскільки ТОВ "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" занижено фінансовий результат оподаткування своєї діяльності та завищено податковий кредит, за рахунок включення до витрат сум по розрахункам з контрагентами, які не ґрунтувались на товарних господарський операціях. Зазначив, що перевіркою також встановлено факт перевищення ліміту залишку готівки у касі підприємства на суму 67000,00 грн та неподання податкової декларації з транспортного податку, протягом місяця з дня виникнення у позивача права власності на об`єкт оподаткування.

Ухвалою суду від 31.07.2018 відкрито загальне позовне провадження в даній адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 20.11.2018 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 26.11.2018 прибули представник позивача та представники відповідача. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити, представники відповідача з позовом не погодились, у його задоволенні просили відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» є юридичною особою, зареєстрованою Голосіївською районною державною адміністрацією в м. Києві 07.12.2010 за записом № 1 027024.

Як платник податків, позивач перебуває на обліку в Яготинському відділенні Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Стосовно провадження господарської діяльності із спірними контрагентами, судом з`ясовано наступне.

У відповідності до укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та ПП «АМАД» (Продавець) договору купівлі-продажу від 02.03.2015 №2/03, продавець зобовязувався передати у власність покупця засоби захисту рослин, а покупець прийняти і оплатити їх (т.1 а.с. 115).

Згідно п. 1.2 Договору, кількість, асортимент, ціна та строк поставки на товар, наведені у додатках до цього договору (специфікаціях), що є невід`ємними частинами даного договору.

До вказаного договору, сторонами було складено специфікації від 02.03.2015 (додаток №1), від 17.03.2015 (додаток №2), від 02.04.2015 (додаток №3).

Товар було реалізовано у відповідності до видаткових накладних від 06.04.2015 №РН-0000127, від 03.04.2015 №РН-0000126, від 31.03.2015 №РН-0000093, від 27.03.2015 №РН-0000092, від 20.03.2015 №РН-0000064, від 18.03.2015 №РН-0000063, від 10.03.2015 №РН-0000003, від 06.03.2018 №РН-000002, від 05.03.2018 №РН-0000001, на загальну суму 5933482,23 грн, ПДВ - 425927,03 грн (т.1 а.с. 121-129).

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні (т.1 а.с. 130-146).

Розрахунок між сторонами договору було здійснено у безготівкові формі.

Між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та УБСП ТЦ «СІЧ» (Постачальник) було укладено договір поставки від 17.04.2015 №4/2-15, згідно якого постачальник зобовязувався передати у власність покупця засоби захисту рослин в асортименті та кількості згідно специфікацій, а покупець зобовязувався прийняти товар та оплати його (т.1 а.с. 147).

До вказано договору сторонами було складено специфікацію від 17.04.2015 (додаток №1).

Здійснення поставки товару оформлене видатковими накладними від 29.04.2015 №РН-0000109, від 28.04.2015 №РН-0000108, від 24.04.2015 №РН-0000107, від 22.03.2015 №РН-0000106, від 20.04.2015 №РН-0000105, на загальну суму 1654510, 00 грн, ПДВ - 275751,66 грн (т.1 а.с. 151-155).

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні (т.1 а.с. 156-163).

Розрахунок між сторонами договору було здійснено у безготівкові формі.

У відповідності до укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Замовник) та ТОВ «АІНТЕК» (Виконавець) договору про надання послуг з обробки та пакування насіння від 01.04.2015 №10/ПР, замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати роботу з обробки (протруювання) насіння с/г культур для захисту від комплексу ґрунтових та поверхневих шкідників (т.1 а.с. 186-188).

Також, між позивачем (Покупець) та ТОВ «АІНТЕК» (Постачальник) було укладено договір поставки №10/04 від 06.04.2015, на підставі якого, постачальник зобовязувався передати у власність покупця насіння с/г культур, а покупець зобовязувався прийняти Товар та оплати його (т. 1 а.с. 164-165).

До вказано договору сторонами було складено специфікації від 06.04.2015 (додаток №1), від 17.04.2015 (додаток №2), від 23.04.2015 (додаток №3), від 29.04.2015 (додаток №4), від 15.05.2015 (додаток №5).

Згідно наданих до перевірки документів, ТОВ «АІНТЕК» реалізовано ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» товар (надано послуги), про що складено наступні первинні документи: видаткова накладна від 29.04.2015 №АІ-0000133, видаткова накладна від 22.04.2015 №АІ-0000132, видаткова накладна від 10.04.2015 №АІ-0000129, видаткова накладна від 21.05.2015 №АІ-0000270, видаткова накладна від 01.05.2015 №АІ-0000001, акт здачі-прийняття робіт №АІ-0000001, акт здачі-прийняття робіт №АІ-0000002, акт приймання-передачі насіння на обробку від 28.03.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 01.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 10.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 215.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 16.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 18.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 21.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 22.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 27.04.2015, акт приймання-передачі насіння на обробку від 29.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 30.03.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 03.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 10.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 15.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 17.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 20.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 22.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 23.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 28.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 29.04.2015, акт приймання-передачі готової продукції від 11.05.2015.

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні (т.1 а.с. 178-185, 212-215)

Розрахунок між сторонами договору було здійснено у безготівкові формі.

У відповідності до укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та ТОВ «ІМП Україна» (Постачальник) договору поставки від 01.05.2015 №01-П, в порядку, визначеному цим договором, та на умовах відстрочення оплати на певний термін постачальник зобовязувався передати у власність Покупця засоби захисту рослин в асортименті та кількості згідно специфікацій, а покупець зобовязується прийняти товар та оплати його (т.1 а.с. 216-218).

Виконуючи умови договору, сторонами було складено специфікацію від 01.05.2015 (додаток 1), специфікацію від 25.05.2015 (додаток 2), специфікацію від 26.05.2015 (додаток 3), специфікацію від 01.06.2015 (додаток 4), специфікацію від 12.06.2015 (додаток 5), специфікацію від 29.06.2015 (додаток 6).

Здійснення поставки товару оформлене видатковими накладними від 01.05.2015 №ІМ-0000001, від 05.05.2015 №ІМ-0000005, від 06.05.2015 №ІМ0000015, від 07.05.2015 №ІМ-0000025, від 08.05.2015 №ІМ-0000035, від 12.05.2015 №ІМ-0000048, від 16.05.2015 №ІМ-0000088, від 19.05.2015 №ІМ-0000089, від 26.05.2015 №ІМ-0000152, від 28.05.2015 №ІМ-0000172, від 29.05.2015 №ІМ-0000183, від 04.06.2015 №ІМ-0000033, від 16.06.2015 №ІМ-0000155, від 01.07.2015 №ІМ-0000184, від 29.07.2015 №0000146, на загальну суму 3636115,20 грн, ПДВ - 606019,21 грн (т.1 а.с. 225-239).

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні (т.1 а.с. 240-250, т.2 а.с.1-19).

У відповідності до укладених між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та ТОВ «ПРІУМ ІНТ ФОРС» (Постачальник) договорів поставки: від 20.08.2015 №40-П, від 08.09.2015 №41-П, від 28.09.2015 №42-П, постачальник зобовязувався передати у власність покупця засоби захисту рослин в асортименті та кількості згідно специфікацій, а покупець зобовязувався прийняти товар та оплати його (т. 2 а.с.21-23, 28-30, 35-37).

Виконуючи умови договорів, сторонами було складено специфікацію від 20.08.2015, специфікацію від 08.09.2015 та специфікацію від 28.09.2015.

Виконання зобов`язань з постачання товару ТОВ «ПРІУМ ІНТ ФОРС», оформлене видатковими накладними: від 29.09.2015 №105 (т.2 а.с. 39), від 09.09.2015 №ПР-99 (т.2 а.с. 32), від 31.08.2015 №304 (т.2 а.с. 25), на загальну суму 2448211,50 грн, ПДВ - 408035,25 грн.

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні.

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі.

На підставі договорів поставки між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та ТОВ «БКУ-М-Пост» (Постачальник) від 04.03.2016 №А-2/03/16 та від 01.03.2016 №А-1/03-16, постачальник зобовязувався передати у власність покупця засоби захисту рослин в асортименті та кількості згідно специфікацій, а Покупець зобовязувався прийняти Товар та оплати його.

Виконуючи умови договорів, сторонами було складено специфікацію від 01.03.2016 та специфікацію від 04.03.2016 (т. 2 а.с. 46, 57).

Виконання зобов`язань з постачання товару ТОВ «БКУ-М-Пост», оформлене видатковими накиданими: від 15.03.2016 №Ш-00000004 (т.2 а.с. 47), від 15.03.2016 №Ш-0000002 (т.2 а.с. 48), від 15.03.2016 №Ш-0000003 (т.2 а.с. 58), на загальну суму 535699,21 грн, ПДВ - 89283,20 грн.

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні.

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі.

Між ТОВ «ХІМ-АГ'РО-СЕРВІС» (Покупець) та ТОВ «АГРОФЛЕКСГРУП 2015» (Постачальник), існували господарські відносини на підставі договорів: від 08.09.2016 №08/09/16, від 17.08.2016 №17/08/16, згідно яких постачальник зобовязувався передати у власність покупця засоби захисту рослин в асортименті та кількості згідно специфікацій, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплати його (т.2 а.с. 61-62, 70-73).

На виконання умов цих договорів, сторонами було оформлено специфікацію від 08.09.2016 та специфікацію від 17.08.2016.

Товар було реалізовано у відповідності до видаткових накладних від 09.08.2016 №1652 та від 18.08.2016 №1303, на загальну суму 555387,50 грн, ПДВ - 111077,50 грн (т.2 а.с. 64, 75).

Також, у відповідності до укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Замовник) та ТОВ «АГРОФЛЕКСГРУП 2015» (Виконавець) договору про надання послуг з обробки (протруювання) насіння від 01.04.2016 №01/04-П, виконавець зобовязувався надати замовнику послуги з обробки (протруювання) насіння (т.2 а.с. 78-79).

Виконання зобов`язань з надання послуг ТОВ «АГРОФЛЕКСГРУП 2015», оформлене: актом прийому-передачі насіння на обробку від 01.04.2016, актом прийому-передачі насіння на обробку від 07.04.2016, актом прийому-передачі насіння на обробку від 08.04.2016, актом прийому-передачі насіння на обробку від 15.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 01.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 02.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 07.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 08.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 11.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 13.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 14.04.2016, актом прийому-передачі готової продукції від 15.04.2016, актом надання послуг від 30.04.2016 №355, актом надання послуг від 30.04.2016 №356.

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні на загальну суму 2272847,96 грн, ПДВ - 378808,00 грн.

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі.

Відповідно до укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та ТОВ «Ріджвей хімкомпані» (Постачальник) договору поставки від 29.06.2016 №29, постачальник зобовязувався передати у власність покупця мінеральні добрива, а покупець зобовязувався прийняти товар та оплати його (т.2 а.с. 98- 100).

На виконання умов цих договорів, сторонами було оформлено специфікацію від 02.08.2016 (додаток 1) та специфікацію від 20.07.2016 (додаток 2).

Товар було реалізовано у відповідності до видаткових накладних від 29.07.2016 №РХ-2907/1 та від 08.08.2016 №08085/1, на загальну суму 3547440,00 грн, ПДВ - 591240,00 грн (т.2 а.с. 103-104).

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні т.2 (а.с.106-112).

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі.

На підставі укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Покупець) та ТОВ «По-перше агро» (Постачальник) договору поставки від 01.06.2017 №1/06, постачальник зобовязувався передати у власність Покупця насіння с/г культур, а покупець зобовязувався прийняти товар та оплати його (т.2 а.с. 113-116).

У ході виконання умов договору, сторонами складено специфікацію від 01.06.2017 (додаток 1).

Поставка товару підтверджується видатковими накладними: від 05.06.2017 №п-0000001, від 05.06.2017 №п-0000002, від 05.06.2017 №п-0000003, від 05.06.2017 №п-0000004, від 05.06.2017 №п-0000005, від 05.06.2017 №п-0000006, на загальну суму 4722000,00 грн, ПДВ - 787000,00 грн (т.2 а.с. 118-123).

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні т.2 (а.с.124-135).

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі.

Згідно укладеного між ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» (Продавець) та ТОВ «Локстон» (Покупець) Договору від 02.06.2015 №16 на поставку цукру-піску, продавець зобовязувався передати у власність покупця цукор - пісок, а покупець зобовязувався прийняти такий товар та оплатити його на умовах даного договору.

Умовами даного договору а саме - п. 3.1, передбачено, що ціна за одну тонну товару формується на момент поставки та зазначається у специфікації.

Виконуючи умови договору, його сторонами оформлено специфікацію від 02.06.2015 (додаток №1).

Товар було реалізовано у відповідності до видаткових накладних від 03.069.2015 №РН-0000172 та від 03.06.2015 №РН-0000171, на загальну суму 799 040,00 грн, ПДВ - 133 173,34 грн (т.2 а.с. 138, 140).

За результатами здійснення господарських операцій, згідно квитанцій про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК було зареєстровано податкові накладні т.2 (а.с.1142-145).

Оплата за поставлений товар здійснена у безготівковій формі.

Щодо ліміту залишку готівки у касі ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» 30.12.2016, судом встановлено наступне.

Як убачається з матеріалів справи, а саме довідки позивача від 12.03.2018 (т.2 а.с. 192), за період з 01.01.2015 по 30.09.2017, підприємством встановлювався ліміт у касі, наступним чином. На підставі наказу від 01.01.2015 №15, ліміт у касі становив 1272,68 грн, а у 2016 та 2017 роках, ліміт у касі не встановлювався.

30 грудня 2016 року, згідно звіту касира позивача (т.2 а.с. 185), до каси ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» на підставі банківської виписки БВ-0000310, надійшли кошти у сумі 217000,00 грн.

Судом встановлено, що на підставі касових ордерів №114 та №115, з каси підприємства видано готівку у сумі 150000,00 грн та 67000,00 грн відповідно.

Так, згідно звіту касира від 30.12.2016, залишок готівки у касі на кінець дня, становив 0,00 грн.

З приводу обставин повноти та своєчасності сплати позивачем до бюджету транспортного податку, суд встановив.

Як свідчить зміст позовної заяви, та не заперечувалось відповідачем, 22.08.2017 ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» було придбано легковий автомобіль марки BMW, модель "V240i xDrivecoupe F22" 2017 року виготовлення, з об`ємом двигуна 2998 см3, номер двигуна НОМЕР_1, колір EstorilBluemetallic", тип пального "В", вартість якого складала 1344,804,28 грн без ПДВ.

Вважаючи, що придбаний автомобіль не підпадає під перелік легкових автомобілів, за які належить сплатити податок, позивач не подав декларацію з транспортного податку, та відповідно не сплатив такий податок.

У подальшому, 26.03.2018 на підставі направлень від 26.02.2018 №533, №534, №535, №536, №540, №537, №539, №538, виданих ГУ ДФС у Київській області, згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-IV (із змінами та доповненнями), відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання, на підставі наказів ГУ ДФС у Київській області від 25.01.2018 №138, від 02.02.2018 №225, проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМ- АГРО-СЕРВІС» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2017.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт від 26.03.2018 №214/10-36-14-02-13/37412862 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ХІМ- АГРО-СЕРВІС», яким встановлено такі порушення (т.1 а.с. 17-81):

1) п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 4735504 грн., в т.ч. по періодам: за 2015 рік на суму 3073806-грн, за 1 квартал 2016 року на суму 80355 грн., за 2 квартал 2016 року на суму 240957 грн, за 3 квартал 2016 року на суму 632086 грн., за 2 квартал 2017 року на суму 708300 грн;

2) п.198.1, 198.3 ст.198, п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податкове зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 4345639 грн., в т.ч.: за травень 2015р. на суму 1304433 грн., за червень 2015р. на суму 793262 грн., за липень 2015р. на суму 74219 грн., за травень 2016р. на суму 760461 грн., за червень 2016р. на суму 3276 грн., за липень 2016р. на суму 159068 грн., за серпень 2015р. на суму 381463 грн., за червень 2017р. на суму 132902 грн., за серпень 2017р. на суму 261404 грн., за вересень 2017р. на суму 475151 грн. та завищено суму відємного значення з податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму 80642 грн;

3) абзацу «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями);

4) п.267.6 ст.267 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-УІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження транспортного податку за 2017 рік в розмірі 4167,00 грн.;

5) пп.1.4. п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижено військовий збір в сумі 7232,00 грн.;

6) п.2.8 Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004р. №637 (зі змінами та доповненнями).

До зазначених висновків контролюючий орган дійшов у зв`язку із тим, що за перевіряємий період ТОВ «ХІМ- АГРО-СЕРВІС» мало фінансово-господарські відносини із ТОВ "АМАД", УБСП ТЦ "СІЧ", ТОВ "АІНТЕК", ТОВ "ІМП Україна", ТОВ "ПРІУМ ІНТ ФОРС", ТОВ "БКУ-М-Пост", ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015", ТОВ "Ріджвей хімкомпані", ТОВ "По-перше агро", ТОВ "Локстон", господарювання яких спрямоване на документальне оформлення безтоварних господарських операцій з метою фіктивного формування сум податкового кредиту.

Разом з цим, відповідач пересвідчений, що позивачем порушено вимоги законодавства щодо оподаткування належного йому транспортного засобу та дотримання ліміту готівки у касі, так як позивачем не зареєстровано декларацію з транспортного податку, а видатковий касовий ордер від 30.12.2016 №115 на суму 67000,00 грн, не містить підпису одержувача.

На підставі акта перевірки від 26.03.2018 №214/10-36-14-02-13/37412862, контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, яким збільшено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені та нарахована сума (фінансових) штрафних санкцій (штрафу) у розмірі 5379 грн. за платежем Транспортний податок з юридичних осіб (т. а.с. 100);

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем Податок на прибуток приватних підприємств на 4735504 грн.; за штрафними (фінансовими) санкціями 415425 грн (т. а.с. 101);

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 4345639 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 2172820 грн (т.1 а.с. 102);

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 року №, яким зменшено розмір суми відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 80642 грн (т. 1 а.с. 103);

- податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 року №, яким нарахована сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені за платежем штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сумі 134000 грн (а.с. 104).

На думку позивача, перелічені податкові повідомлення-рішення прийняті безпідставно та необґрунтовано, адже не базуються на положеннях норм права, у зв`язку із чим, він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Правова оцінка твердженню податкового органу про безтоварність та фіктивність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, полягає у наступному.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.пп. «а», «б» п.185.1 ст. 185 ПК об'єктом оподаткування (податком на додану вартість) є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно п.187.1 ст.187 ПК датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ПК передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно пп.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п.198.1,198.2 ст.198 ПК до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст.198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленню пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами спору, по всім операціям, із спірним контрагентом, було складено та зареєстровано податкові накладні, а також наявні документи первинного бухгалтерського обліку, передбачені пунктом 201.11 статті 201 ПК України.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК об'єктом оподаткування (податком на прибуток підприємств) є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 3 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 витрати - зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 ПК. Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

При цьому, одним із принципів бухгалтерського обліку та фінансової звітності є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону № 996-XIV). У відповідності до зазначеного принципу, неважливо яку операцію було оформлено документально, значення має виключно те, яка операція була здійснена фактично. Тобто, документальне оформлення операції, відмінної від тої, яка реально відбулася, не дає права особі обліковувавати таку операцію, натомість обліку підлягає та операція, яка фактично відбулася.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

З огляду на викладені норми первинний документ може бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку виключно у разі фактичного здійснення тієї господарської операції, про яку він містить відомості. Тобто для бухгалтерського та податкового обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року (№ 21-4953а15) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Таким чином, предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції, а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту та валових витрат позивача.

Дослідивши наявні матеріалах справи документи, суд вважає, що останні містять всі обов'язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам. Поряд з цим, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не було доведено юридичної дефектності чи невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства.

При цьому, в акті перевірки відповідач посилається на отриману з ІС "Податковий блок" інформацію, на підставі якої зробив висновок про відсутність реальності вчинення господарських операцій ТОВ "АМАД", УБСП ТЦ "СІЧ", ТОВ "АІНТЕК", ТОВ "ІМП Україна", ТОВ "ПРІУМ ІНТ ФОРС", ТОВ "БКУ-М-Пост", ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015", ТОВ "Ріджвей хімкомпані", ТОВ "По-перше агро", ТОВ "Локстон", та стверджує про відсутність у таких контрагентів законних джерел походження товару та ланцюгу формування податкового кредиту від постачальників товару.

Проте суд зазначає, що висновки, відображені у податковій інформації, є лише відображенням дій працівників податкових органів, і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків, та не є доказами у розумінні КАС України, адже складена податкова інформація по контрагенту позивача містить інформацію виключно щодо дотримання податкового законодавства відповідним контрагентом, у ході здійснення ним господарської діяльності.

У цьому контексті, суд звертає увагу, що платник податків не може нести відповідальність за невиконання вимог податкового чи іншого законодавства своїми контрагентами, а тим більше контрагентами контрагентів, як на це посилається відповідач в касаційній скарзі та в акті перевірки.

Тим більше, платник податків не може нести фінансову відповідальність з тієї підстави, що в податкового органу відсутня можливість підтвердження постачання товару по ланцюгу постачання від контрагентів постачальника, оскільки в такому випадку підставою юридичної відповідальності є припущення контролюючого органу про можливе порушення, що суперечить ст. 4, п. 86.1 ст. 86, ст. 109, 111, 112 Податкового кодексу України.

Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011р. (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР - 14222189) висловив правову позицію, що із змісту норм Податкового кодексу України вбачається, що зобовязання із сплати податків, виконання інших вимог податкового законодавства є персоніфікованими.

Крім того, слід наголосити, що право платника податків на формування податкового кредиту, не може ставитися в залежність від виконання чи невиконання його контрагентами вимог законодавства. Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 22 січня 2009 року в справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява №3991/03) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс інтересів.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № К/9901/8654/18 зазначив, що податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Також, суд наголошує, що доводи відповідача про відсутність у деяких контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати у контрагента на праві оренди або лізингу. Обставини щодо відсутності спірного постачальника за місцезнаходженням, неможливості виконати ними спірні поставки в силу браку майна, основних фондів та трудових ресурсів, які є об'єктивно необхідними для досягнення результатів господарської діяльності тощо, є лише зовнішніми ознаками безтоварності господарської операції та самі по собі є недостатніми для висновку про недобросовісність податкової вигоди платника податків - покупця. Адже така недобросовісність виникає не в силу наявності ознак номінального суб'єкта господарювання у діяльності контрагента, а у разі впливу цих ознак на умови та/або економічні результати господарської операції та діяльність учасників господарського обороту. А тому необґрунтованість податкової вигоди характеризується відсутністю у господарської операції самостійної ділової мети, фіктивністю господарської операції, її обліком не у відповідності з дійсним економічним змістом, обізнаністю платника про невиконання його контрагентом податкових обов'язків тощо.

Між тим, посилання податкового органу на протоколи допиту свідків та підозрюваних у рамках кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо посадових осіб контрагентів ТОВ "ХІМ-АГРО-СЕРВІС", які заперечують свою участь у діяльності товариств, суд оцінює критично, пояснюючи це наступним.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі КПК України).

У частині першій статті 23 КПК закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Ідентична правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №822/551/18.

Не заслуговує на увагу і посилання контролюючого органу на наявність вироку Вишгородського районного суду Київської області від 08.08.2018 у справі №363/261/18, яким, на підставі угоди про визнання винуватості, визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 с. 205 КК України, оскільки вказаний вирок не містить будь - яких фактичних обставин та фактів про господарські операції між ТОВ "АГРОФЛЕКСГРУП 2015" та позивачем.

Окрім того, вказаний вирок прийнятий після вчинених між позивачем та таким контрагентом господарських операцій, та до того ж, після проведення відповідачем перевірки, а тому його врахування для розгляду спору по суті, є неприпустимим.

Важливим для зазначення, на переконання суду є також те, що сам факт наявності вироку, особливо такого, який ухвалений на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного та беззаперечного висновку про нереальність господарських операцій, адже залишається необхідність перевірити доведеність кожного податкового правопорушення і здійснити комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, які є унікальними для кожної з них, періоду часу, за який мало місце злочинне діяння.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах даної категорії справ, зокрема постанові від 20.11.2018 у справі №808/2858/16.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про безспірність, фактичність та дійсність господарських операцій між позивачем та його контрагентами, оформлених достатньою, достовірною та належною доказовою базою, наявною в матеріалах справи (договорами, видатковими накладними, актами приймання-передачі, платіжними тощо), а тому податкові повідомлення-рішення від 16.04.2018 № та №, №, підлягають скасуванню.

Досліджуючи обставини залишку ліміту готівки у касі позивача станом на 30.12.2016, судом сформовано наступний правий висновок.

Згідно з п.2.8. Положення підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки.

Відповідно до п.2.9. готівкова виручка (готівка) підприємств (підприємців), у тому числі готівка, одержана з банку, використовуються ними для забезпечення потреб, що виникають у процесі їх функціонування, а також для проведення розрахунків з бюджетами та державними цільовими фондами за податками і зборами (обов'язковими платежами). Підприємства не повинні накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення потрібних витрат до настання строків цих виплат.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання.

Згідно п.3.12. Положення Під час одержання касових ордерів або видаткових відомостей касир зобов'язаний перевірити:

наявність і справжність на документах відповідних підписів, а на видатковій відомості - дозвільного напису керівника підприємства або осіб, які ним уповноважені;

правильність оформлення документів, наявність усіх реквізитів;

наявність перелічених у документах додатків.

У разі невиконання хоча б однієї із зазначених вимог касир повертає документи для відповідного оформлення.

Відповідно до п.3.5 Положення Для виведення залишку готівки в касі не приймаються видаткові касові ордери або видаткові відомості, в яких видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача.

Судом встановлено, що на виконання вимог пунктів 5.2, 5.3 та 5.4 Постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року N637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» та згідно наданої довідки під час проведення документальної планової виїзної перевірки, ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» встановило ліміт залишку готівки в касі самостійно у сумі 1272,68 грн з 01.01.15 на підставі наказу від 01.01.2015 року № 15. У 2016 та 2017 роках, ліміт залишку готівки в касі не встановлювався.

Матеріали справи свідчать, що 30.12.2016 на підставі касового ордеру №115, ОСОБА_5 з каси підприємства видано готівку у сумі 67000,00 грн.

В акті перевірки відповідач вказує, що до перевірки надано видатковий касовий ордер, від 30.12.2016 №115 на суму 67000,00 грн, у якому видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача, у зв`язку із чим позивачем перевищено ліміт залишку готівки у касі 30.12.2016 на суму 67000,00 грн.

Однак, суд зазначає, що наявні у матеріалах справи докази вказують на безпідставність та необґрунтованість таких тверджень відповідача.

Так, оглянутий судом кавовий ордер від 30.12.2016 №115 (т. 2 а.с. 195), містить заповнений реквізит "Підпис одержувача". При цьому, як вказує позивач в адміністративному позові, та не заперечував відповідач, підписантом-одержувачем грошових коштів із каси позивача, було надано пояснення від 12.03.2018, згідно яких на видатковому касовому ордері, він підписувався особисто.

Встановлюючи ці обставини, судом також було допитано у якості свідка ОСОБА_5, який під час судового засідання підтвердив існування події, що відбулась 30.12.2016, за якої він отримав готівку з каси позивача у сумі 67000,00 грн.

Таким чином, позивачем не порушувались положення про порядок ведення касових операцій, зокрема не перевищувалось ліміту залишку готівки у касі, що свідчить про наявність правових для скасування податкового подвідомлення-рішення від 16.04.2018 №.

Одночасно, щодо правильності, повноти і своєчасності сплати ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» транспортного податку, суд зазначає.

Як передбачено п.п.267.1.1 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до пп. 267.2.1 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У п.267.4 Податкового кодексу України зазначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як передбачено пп. 267.5.1 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 Податкового кодексу України визначено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

З огляду на вказані положення податкового законодавства у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що об'єктом оподаткування транспортного податку є легковий автомобіль, який одночасно відповідає двом критеріям, а саме: з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно); середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 8 Закону України від 21.12.2016 «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 3200,00 грн.

Таким чином, платниками транспортного податку за 2017 рік є власники легкових автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки BMW, модель "V240i xDrivecoupe F22" 2017 року виготовлення, з об`ємом двигуна 2998 см3, номер двигуна НОМЕР_1, колір EstorilBluemetallic", тип пального "В", вартість якого, за твердженням самого позивача, складала 1344,804,28 грн без ПДВ, тобто більше, ніж 1200000,00 грн. Вказана обставина відносить транспортний засіб ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» до об`єкту оподаткування транспортним податком.

При цьому, позивачем не сплачено транспортний податок, у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, а тому, дії відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, є такими що ґрунтуються на вимогах та відповідають приписам чинного податкового зобов`язання.

Підводячи підсумок вищенаведеного, висновки, яких дійшли посадові особи відповідача за результатами перевірки позивача, у частині безтоварності його операцій та порушення норм з регулювання обігу готівки, не підтверджуються доказовою базою та встановленими судом обставинами, а тому є виключно безпідгрунтними припущеннями перевіряючих.

У той же час, висновок податкового органу щодо порушення ТОВ «ХІМ-АГРО-СЕРВІС» положень податкового законодавства, регулюючих справляння транспортного податку, знайшов своє відображення у фактичних обставинах та наявних доказах.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, висновки податкового органу про заниження позивачем податку на додану вартість та заниження податку на прибуток, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому, податкові повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, №, №, №, є протиправними та підлягають скасуванню. Натомість, податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №, суд вважаю таким, що прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Беручи до уваги зазначене, суд визнає адміністративний позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст. 139 КАС України).

При зверненні до суду, позивачем сплачено судовий збір у сумі 178341,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 12.07.2018 №2408 (т.1 а.с.2) та платіжним дорученням від 24.07.2018 №2450 (т.2 а.с. 151).

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області, пропорційно задоволеній частині вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.04.2018 №.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМ-АГРО-СЕРВІС" () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області () судові витрати у сумі 176579 (сто сімдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн 14 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.

Дата складення і підписання повного тексту рішення - 07 грудня 2018 р.