Справа № 537/4701/18
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження: 2-а/537/129/2018
Справа № 537/4701/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2018 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Мєняйлові О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенанта патрульної поліції Угроватого Максима Миколайовича, за участю третьої особи - Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №235727 про адміністративне правопорушення від 27 вересня 2018 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 27 вересня 2018 року в місті Кременчуці відносно нього відповідачем, інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом патрульної поліції Угроватим М.М., було винесено постанову серії ВР №235727 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме зупинка чи стоянка на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять людей з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки). Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в'їзд на місце для паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять людей з інвалідністю був зумовлений необхідністю надати дорогу іншим транспортним засобам. Також позивач вважає, що інспектором патрульної поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, ним не досліджено жодних доказів, зокрема, відеозапису порушення, пояснення позивача не були враховані при розгляді справи, відповідач не дав ОСОБА_1 скористатися правом на правову допомогу. За викладених обставин, позивач і вимушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладенні в позові обставини, просив їх задовольнити, одночасно зазначивши, що він здійснював припинення руху, а не зупинку чи стоянку. Окрім того, позивач зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції йому не було роз'яснено його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідач, інспектор роти №1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Угроватий М.М., про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, слухання справи проводити за відсутності відповідача.

Представник третьої особи, батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, Щепілов О.В., в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі з тих підстав, що постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР №235727 від 27 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 було винесено правомірно з підстав порушення останнім вимог пункту 8.4 "ґ" Правил дорожнього руху України, при цьому відповідач не порушив процедуру щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, діяв в межах наданих законом повноважень.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та представника третьої особи, батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Щепілова О.В., приймаючи до уваги думку відповідача, інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Угроватого М.М., ретельно вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як встановлено в судовому засіданні, 27 вересня 2018 року інспектором роти №1 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом патрульної поліції Угроватим М.М. винесено постанову серії ВР №235727 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. 00 коп.

Змістом правопорушення є те, що 27 вересня 2018 року о 10 год. 45 хв. в місті Кременчуці по вулиці Першотравневій, 52, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожньою розміткою 1.30, чим порушив пункт 8.4 "ґ" Правил дорожнього руху України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до вказаного Закону встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

За змістом пункту 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.4 "ґ" Правил дорожнього руху передбачені інформаційно-вказівні дорожні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила, запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність, зокрема, за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що на майданчику по вулиці Першотравневій, будинок 52 в місті Кременчуці, наявна дорожня розмітка 1.30, що позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно змісту позову ОСОБА_1, а також наданих ним в судовому засіданні пояснень, останній підтвердив той факт, що заїхав на місце для паркування транспортних засобів, позначене розміткою 1.30, що позначає місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

В судовому засіданні переглянутий відеозапис з нагрудної камери патрульного поліцейського, на якому відсутня фіксація паркування транспортного засобу ОСОБА_1 на місці з розпізнавальним знаком "Водій з інвалідністю", а запис починається зі спілкування поліцейського з позивачем, однак, аналізуючи його зміст, що відображає місце вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі серії ВР № 235727 від 27 вересня 2018 року, суд приходить до висновку про те, що пояснення ОСОБА_1 в тій частині, що він здійснив зупинку на місці, позначеному розміткою 1.30 для того, щоб надати дорогу іншим транспортним засобам, не відповідають фактичним встановленим обставинам справи та обстановці на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За викладених обставин, виходячи з положень статей 72,73, 74, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведеним належними, допустимими та достовірними доказами.

Щодо твердження позивача в частині порушення відповідачем процедури складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд виходить з наступного.

Положеннями статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як, зокрема, порушення правил дорожнього руху, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (в тому числі передбачені частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме: розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Порядок оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови передбачений статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, повноваження щодо розгляду справи про порушення Правил дорожнього руху, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до компетенції службової особи Національної поліції.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зазначений позивачем факт порушення інспектором патрульної поліції процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, винесення постанови та дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності спростовується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом від 27 вересня 2018 року, з якого вбачається, що відповідачем було дотримано передбачений чинним законодавством порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене частинами першою, другою, третьою і п'ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин, твердження позивача щодо порушення відповідачем процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності з підстав відсутності доказів на підтвердження вчинення правопорушення у вигляді відеозапису вчинення останнього, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки факт вчинення правопорушення доведено фактичними обставинами справи.

У зв'язку із викладеними обставинами, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та дотримання поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Угроватим М.М. процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим їх слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 122, 222, 251, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30 червня 1993 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) до поліцейського роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Угроватого Максима Миколайовича (службова адреса: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, будинок 3), за участю третьої особи - батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, будинок 3), про визнання дії протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову серії ВР №235727, винесену поліцейським роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Угроватим Максимом Миколайовичем 27 вересня 2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн. 00 коп. - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.О. Зоріна