Справа № 263/10531/18
Суддя: Степанова С. В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/368/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Степанової С.В., за участю секретаря судових засідань Шпичак Є.М., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Начальника відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» Супрун Віталія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним дії начальника відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» Супрун В.О., щодо накладення адміністративного стягнення та скасування постанови № 217569 від 14.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення, провадження у справі закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.06.2018 року відповідачем винесено оскаржувану постанову, відповідно до якої позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн. Згідно оскаржуваної постанови, 13.06.2018 року близько 20.50 годин, в контрольованому районі на узбережжі Азовського моря, поблизу бази відпочинку «АМОРЕ» в с. Білосорайська Коса, Мангушського району Донецької області, позивач здійснив вихід в море та причалювання на плавзасобі типу гумовий надувний ТМ «Омега» без бортових номерів, поза межами об'єкту базування № 13, чим порушив п. 23 Закону України «Про державний кордон України». Вважав зазначену постанову незаконною, оскільки його гумовий човен зареєстрований, має бортовий номер БРД 0152 К, приписаний до бази, та про вихід у море позивач попереджував. Крім цього зазначає, що відповідачем в порушення ст. 254 КУпАП не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, не повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що позбавило позивача можливості скористатись процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та оскаржувану постанову винесено без присутності позивача. Також зазначає, що вимоги щодо причалювання до бази приписки не більше ніж за 100 метрів, не відповідають вимогам закону. На підставі викладеного, просив оскаржувану постанову скасувати.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що позовна заява є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечень зазначив, що зазначені позивачем обставини в адміністративному позові не відповідають дійсності, оскільки згідно ст. 23 ЗУ «Про державний кордон України» забороняється відходити від берега або причалювати до берега поза пристанями, причалами і пунктами базування, та згідно ст.ст. 24, 26 Положення про прикордонний режим, затвердженого ПКМ України № 1147 від 27.07.1998 року, маломірні судна та інші плавзасоби приписуються до об'єктів базування. Також зазначає, що позивачу було надано копію протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на 14.06.2018 року об 11.00 годин у приміщенні відділу прикордонної служби «Ялта», за адресою: вул. Гагаріна, 43, смт. Ялта, про що свідчить відповідний підпис позивача в протоколі про адміністративне правопорушення. Однак позивач, який був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, на розгляд справи не з'явився, причини своєї неявки не повідомив, у зв'язку із чим, справу про адміністративне правопорушення було розглянуто у його відсутність. Крім цього, позивач 26.07.2018 року звертався зі скаргою до Контактного центру Державної прикордонної служби України на неправомірні дії працівників прикордонної служби, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та за результатами проведеної службової перевірки фактів неправомірних дій встановлено не було.

У зв'язку із розглядом справи відповідно до положень ч. 5 ст. 262 КАС України, та не надходженням клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимоги ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та доказами по справі підтверджено, що 13.06.2018 року дільничним інспектором прикордонної служби 2-ї категорії відділу прикордонної служби «Ялта» Донецького прикордонного загону Токарем О.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 217569, відносно ОСОБА_2. Із зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_2 13.06.2018 року о 20.50 годин в контрольованому прикордонному районі на узбережжі Азовського моря, поблизу бази відпочинку «Амора», в селі Білосарайська Коса, Мангушського району Донецької області, був виявлений за порушенням прикордонного району, а саме здійснив вихід у море та причалювання на гумовому надувному плавзасобі типу «ТМ Омега», без бортового номеру, поза межами об'єкту базування № 13, чим порушив ст. 23 Закону України «Про державний кордон України».

На підставі зазначеного протоколу 14.06.2018 року Начальником відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» Супрун В.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 217569, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 грн.

Стаття 202 КУпАП передбачає відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в'їзду - виїзду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення № 217569 від 14.06.2018 року, суд зазначає наступне.

Позивач в позовній заяві зазначав, що йому не було вручено копії протоколу про адміністративне правопорушення, справа була розглянута у його відсутність, у зв'язку із чим, він був позбавлений можливості скористатись процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Зазначені твердження позивача спростовуються наявними доказами у справі. Так, з копії протоколу про адміністративне правопорушення, наданого представником відповідача вбачається, що позивач отримав копію протоколу та був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на 14.06.2018 року об 11.00 годин у приміщенні відділу прикордонної служби «Ялта», за адресою: вул. Гагаріна, 43, смт. Ялта, про що свідчать відповідний підпис позивача в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення містяться письмові пояснення позивача, в яких останній зазначає, що 13.06.2018 року вийшов у море на зареєстрованому човні, про що повідомив пункт приписки, який зміг знайти. Не знав про той факт, що заходити на берег необхідно до 19.00 годин, замість 20.00 годин. Крім цього, в протоколі містяться відомості, що позивач не виявив бажання скористатись послугами перекладача або захисника, про що в протоколі також мається відповідний підпис.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП його присутність при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, не є обов'язковою.

Зазначені норми закону свідчать про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, процесуальні права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, порушені не були.

Розглядаючи посилання позивача на той факт, що вимоги щодо причалювання до об'єкту базування не відповідають вимогам закону, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 22 Закону України «Про державний кордон України», контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови.

Відповідно до ст. 23 зазначеного закону, у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в'їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України. Порядок обліку і тримання самохідних та несамохідних суден на пристанях, причалах і в пунктах базування, їх плавання і пересування в територіальному морі і внутрішніх водах України поширюється і на територію району, міста, селища, сільради, що прилягає до державного кордону України або до узбережжя моря, яке охороняється органами Державної прикордонної служби України, де прикордонну смугу та контрольований прикордонний район не встановлено. Забороняється тримати самохідні та несамохідні судна поза встановленими пристанями, причалами і пунктами базування або на них, але з порушенням правил тримання, а також відходити від берега або причалювати до берега поза пристанями, причалами і пунктами базування.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 2 Положення про прикордонний режим, затвердженого Постановою кабінету міністрів України № 1147 від 27.07.1998 року, пункт базування - місце (смуга) на урізі води або гідротехнічна споруда, розташовані у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, визначені місцевими державними адміністраціями або органами місцевого самоврядування за погодженням з органами охорони державного кордону, у зоні відповідальності яких вони перебувають, для постійного і тимчасового тримання поза пристанями, причалами, базами для стоянок маломірних суден, інших плавзасобів.

Зазначені вимоги закону спростовують доводи позивача, щодо безпідставності вимог стосовно приписки плавзасобів до пунктів базування та причалювання до берега поза межами об'єкту базування.

Щодо посилання позивача на відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 217569 від 13.06.2018 року зазначено, що ОСОБА_2 здійснив вихід у мору та причалювання до берега поза межами об'єкту базування.

Зазначені обставини позивачем не спростовувались а ні у письмових поясненнях, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, а ні в адміністративному позові, в якому позивач зазначав лише, що зазначені вимоги є незаконними.

Крім цього, представником відповідача надано до суду копії рапортів та письмових пояснень працівників відділу прикордонної служби «Ялта», схему об'єктів базування, розташованих в с. Білосарайська Коса, матеріали за результатами проведеної службової перевірки за фактом можливих неправомірних дій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких фактів порушення відносно ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в матеріалах справи докази в їх сукупності та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про наявністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, суду не надано, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення № 217569 від 14.06.2018 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки істотних порушень закону під час її винесення судом не встановлено, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 48, 80, 229, 241-246, 255, 262, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Начальника відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» Супрун Віталія Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Начальник відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Ялта» Супрун Віталій Олександрович, адреса для листування: АДРЕСА_2.

Представник відповідача: ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, виданої начальником Донецького прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України Коцюрба А.О. від 07.09.2018 року, яка діє до 31.12.2018 року.

Суддя С.В. Степанова