Справа № 808/853/18
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

29 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 808/853/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року (суддя Стрельнікова Н.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 25.05.2018 року) у справі № 808/853/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в:

07.03.2018 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: ; від 21.11.2017 року (форма "ПС"), яким нараховано штрафні санкції у розмірі 170,00 грн.; № від 22.02.2018 року (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "військовий збір" у розмірі 15119,00 грн. (основне зобов'язання) та 3779,75 грн. (штрафна санкція), загалом 18898,75 грн.; № від 22.02.2018 року (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 181428,44 грн. (основне зобов'язання) та 45437,11 грн. (штрафна санкція), загалом 226785,55 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.05.2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що отримавши податкову інформацію щодо наявності у фізичної особи розбіжностей між отриманими доходами за період з 1998 року по 2016 рік і задекларованими статками в електронній декларації, було прийнято наказ про проведення документальної невиїзної перевірки. Апелянт вказував, що жодним документом на підтвердження формування доходів та вартості статків ОСОБА_1 не надано. Апелянт вказував, що дані електронної декларації за 2016 рік були сприйняті як податкова інформація на підставі якої було проведено перевірку та за її висновками винесено податкові повідомлення-рішення. Апелянт вказував, що платниками податків є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела походження коштів в Україні так і іноземні доходи. Оскільки ОСОБА_1 не було сплачено податки з суми вказаної у електронній декларації, застосуванню підлягає ст. 164 ПК України та сума податку з доходів фізичної особи стягується шляхом винесення податкового повідомлення-рішення. Апелянт вказував, що згідно підпункту 1.1 пункту 16-1, підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, фізичні особи - резиденти, які отримують доходи, повинні сплачувати військовий збір, ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування. Апелянт вказував, що судом першої інстанції під час винесення рішення не враховано зобов'язання фізичних осіб самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій податковій декларації. Податковим обов'язком визначається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору. Апелянт вказував, що жодних документальних підтверджень щодо формування доходів та вартості статків, зазначених у електронній декларації за 2016 рік, або документів, що належать до перевірки, позивачем не надано.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що норми ст. 46 Закону України "Про запобігання корупції" та роз'яснення НАЗК з питань заповнення декларації не зобов'язували декларанта вказувати період, за який грошові кошти були набуті суб'єктом декларування та членами його сім'ї. В електронній декларації позивачем за 2016 рік в розділі 12 "Грошові активи" були зазначені саме наявні готівкові активи, у тому числі готівкові пошти станом на 31.12.2016 року, при цьому сам факт декларування вказаних коштів в силу вимог Закону "Про запобігання корупції" не свідчить про їх отримання у 2016 році, варто враховувати, що грошові кошти, що задекларовані ОСОБА_1 можуть бути отримані як дохід за попередні роки, що передували 2016 року. Суд першої інстанції вказував, що контролюючим органом при проведенні перевірки не враховані вимоги Податкового Кодексу України щодо граничних термінів проведення перевірки 1095 днів, відповідно до п.102.1,102 ПК України. Також судом першої інстанції вказано, що на думку контролюючого органу загальний розмір доходів із законних джерел, отриманих протягом 1998 - 2016 років ОСОБА_1 не дають останньому можливості для зберігання суми грошових активів у задекларованих за 2016 рік розмірах, що стало підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з Податковим кодексом України. В електронній декларації ОСОБА_1 за 2016 рік в розділі 12 "Грошові активи" були зазначені саме наявні готівкові активи, при цьому сам факт декларування вказаних коштів в силу вимог Закону "Про запобігання корупції" не свідчить про їх отримання у 2016 році. Суд першої інстанції вказав, що контролюючим органом не враховано ту обставину, що позивач розпочав свою трудову діяльність ще у 1996 році та у період цього часу (до 1998 року період з якого ДФС врахувала доходи позивача) щомісяця отримував доход, за місцем своєї основної праці, що свідчить про його можливість здійснити накопичення грошових коштів та можливість їх відповідної конвертації у іноземну валюту. Висновки відповідача про встановлення отримання позивачем доходу починаючи з 1998 року, є необґрунтованими, з огляду на те, що саме з цього часу працює центральна база даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України, яка містить відповідну податкову інформацію, оскільки відсутність такої бази в органі державної влади не є тотожним відсутності факту отримання доходів платниками податку. Контролюючим органом в акті документальної перевірки не зазначено джерело отриманих доходів позивачем у 2016 році, а також відсутнє документальне підтвердження отримання даного доходу, форму отримання доходу, періоду отримання доходу (дата, місяць, рік), правочин, на підставі яких отримано дохід.

Матеріалами справи встановлено, що листом від 06.07.2017 року №32-293 вих.17 прокуратура Запорізької області звернулась до Головного управління ДФС у Запорізькій області якому вказувала, що після опрацювання відомостей з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, встановлено декларування депутатом Запорізької обласної ради ОСОБА_1 грошових активів, зокрема за 2016 рік задекларовано дохід 24000,00 грн., водночас у розділі 12 декларації вказано наявні грошові активи на суму 200000,00 грн. та 30000 доларів США за наявною інформацією, доходи за період з 1998 року по 2016 рок ОСОБА_1 склали 1015700 грн., за інформацією за період з 1998 року по 2016 рік сплачено податки та обов'язкові платежі у сумі 51208,74 грн. Встановлено розбіжності між задекларованими активами та одержаними доходами. Прокуратура Запорізької області у листі просила доручити підпорядкованим територіальним органам провести документальну позапланову перевірку повноти сплати ОСОБА_1 та його податковими агентами податків, інформувати про результати перевірки очікують у прокуратурі.

Листом від 01.08.2017 року № 2141/14/08-01-13-11-09 Головне управління ДФС у Запорізький області просило ОСОБА_1 надати документи, які підтверджують задекларований дохід та статки. Листом від 15.08.2017 року ОСОБА_1 повідомив про безпідставність витребування у нього документів щодо суми його доходів.

Наказом заступника начальника Головного управління ДФС у Запорізький області від 14.09.2017 року № 2438 було призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, поновити нарахування та сплати податків і зборів, за період з 01.01.1998 року по 31.12.2016 року. Наказом від 29.09.2017 року № 2632 було подовжено термін проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Встановлено, що з 25.09.2017 року по 06.10.2017 року фахівцем Головного управління ДФС у Запорізький області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ОСОБА_1, за період з 01.01.1998 року по 31.12.2016 року, за результатом якої складено акт від 13.10.2017 № 2734/08-01-13-11/НОМЕР_4. У висновках акту вказано про порушення пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. "в" п.176.1 ст. 176, п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 ПК України щодо неподання до ОДПІ декларації про майновий стан і доходи отримані у 2016 року; порушення пп.164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПК України, а саме заниження загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік на суму 1031935,76 грн. внаслідок чого занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 185748,44 грн. та військового збору на суму 15479,00 грн. Висновки акту обґрунтовані тим, що у розділі 12 елелктронної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 за 2016 рік зазначені наступні грошові активи: готівкові кошти у розмірі 200000 грн., 30000 доларів США (по курсу НБК станом на 31.12.2016 - 815700 грн.), всього на загальну суму 1015700 грн. Існує розбіжність між задекларованими доходами та наявними грошовими активами, з таких грошових активів не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Не погоджуючись з актом перевірки, ОСОБА_1 звернувся з скаргою до ДФС України, яка рішенням від 27.10.2017 року № 14185/Я/99-99-13-04-01-14 залишена без задоволення, висновки акту залишені без змін.

На підставі акту від 13.10.2017 року №2734/08-01-13-11/НОМЕР_4 Головним управлінням ДФС у Запорізький області 21.11.2017 року винесено податкові повідомлення-рішення: №, яким ОСОБА_1 нараховано суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 232185,55 грн.; №, яким застосовано штрафні санкції у сумі 170 грн.; №, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору на загальну суму 19348,75 грн.

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 оскаржено їх в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 22.12.2017 року № 10241/ФОП. Рішенням ДФС України від 16.02.2018 року №2319/Я/99-99-11-02-01-14 залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 21.11.2017 року, яким застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 170 грн., скасовано податкові повідомлення-рішення № від 21.11.2017 року в частині податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 4320 грн. та застосованих штрафних санкцій у розмірі 1080 грн., та № від 21.11.2017 року в частині податкового зобов'язання з військового збору на суму 360 грн. та застосованих штрафних санкцій у розмірі 90 грн., а скаргу задовольняє частково.

З урахуванням рішення ДФС від 16.02.2018 року №2319/Я/99-99-11-02-01-14, Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 22.02.2018 року прийнято нові податкові повідомлення-рішення: №, яким ОСОБА_1 збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 226785,55 грн., з яких за податковим зобов'язанням у сумі 181428,44 грн., за штрафними санкціями 45357,11 грн.; №, яким збільшено грошове зобов'язання з військового збору у сумі 18898,75 грн., з яких за податковим зобов'язанням - 15119 грн. та за штрафними санкціями - 3779,75 грн..

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 також зареєстрований як засновник Приватного підприємства "Ярус", зокрема це вбачається з поданої електронної декларації за 2016 рік, здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно частин 1, 3 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.08.2014 року №408, надання дозволу на проведення перевірки підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Варто вказати, що нормами діючого законодавства не передбачено повноваження прокурора на одержання доказів шляхом звернення з листом до уповноваженого органу державної влади про проведення позапланової перевірки.

Профільною нормою, яка регулює питання призначення і проведення податкових перевірок є Податковий кодекс України.

Згідно пп. 19-1.1.34 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.4 ст. 20 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-1 цього Кодексу, зокрема, забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом; платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.

Відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Існує чіткий та обмежений перелік підстав, за яких контролюючий податковий орган може призначити податкову невиїзну документальну перевірку, така підстава як отримання від органу прокурати листа з проханням провести перевірку - відсутня та не передбачена.

Колегія суддів вказує, що лист з проханням провести перевірку повноти декларування та сплати податків фізичною особою не можна сприймати як податкову інформацію, лист містить чітку вказівку на необхідність проведення перевірки та очікування щодо її результатів. Більше того, проведення податкової перевірки з підстав отримання інформації щодо можливого порушення платником податків податкового законодавства можливе у межах передбачених контрольних повноважень фіскального органу та у тих межах контроль за не порушенням законодавства, за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області як єдиним джерелом для перевірки було використано електронну декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_1 за 2016 рік, перевірено розмір доходів, співмірність їх отримання та їх оподаткування.

Згідно ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 11, ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. До повноважень Національного агентства належать: здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб'єктами декларування, такі види контролю: 1) щодо своєчасності подання 2) щодо правильності та повноти заповнення 3) логічний та арифметичний контроль. Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.

Отже, перевірку декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, здійснює Національне агентство з питань запобігання корупції. Національне агентство з питань запобігання корупції, яке під час перевірки встановлює джерела походження грошових активів, шляхи отримання доходів та період коли такі доходи особою були отримані. Більше того, агентством здійснюється перевірка можливого незаконного збагачення, яке може виражатись у тому числі шляхом несплати податків з отриманих доходів. Національне агентство з питань запобігання корупції не делегувало та не уповноважувало Головне управління ДФС у Запорізькій області на перевірку електронної декларації ОСОБА_1 за 2016 рік.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів робить висновок про незаконність податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі акту перевірки від 13.10.2017 № 2734/08-01-13-11/НОМЕР_4, який у свою чергу було складено за результатами протиправної перевірки. Докази та висновки, які були добуті за результатами невірної перевірки не можуть бути підставою для винесення Головним управлінням податкових повідомлень-рішень. Докази можливого порушення податкового законодавства були одержані з порушенням процедури, передбаченої вище приведеним законодавством.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України доходи з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно п. 22.1 ст. 22 ПК України об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

Згідно пп. 162.1.1 п 162.1 ст. 162, п. 164.1, п. 164.3 ст. 164 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. При визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Згідно п. 176.1 ст. 176 ПК України, платники податку зобов'язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку. Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим. На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку; г) подавати особам, які згідно з цим Кодексом визначені відповідальними за утримання (нарахування) та сплату податку до бюджету, документи на підтвердження права платника податку, який отримує такі доходи, на застосування соціальних податкових пільг; ґ) у порядку, визначеному законом, допускати посадових (службових) осіб контролюючого органу на територію або до приміщень, що використовуються платником податку для отримання доходів від провадження господарської діяльності; д) здійснювати заходи, передбачені цим Кодексом, у разі зміни підстав для отримання податкової соціальної пільги; е) своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов'язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками військового збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходу з джерела їх походження в Україні.

Згідно пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Колегія суддів вказує, що Головним управлінням ДФС у Запорізькій області не доведено несплату ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб, тим більше не доведено, що обов'язкові податки та збори не сплачувались протягом періоду з 1998 року по 2016 рік.

Варто вказати, що у листі від 06.07.2017 року №32-293 вих.17 прокуратура Запорізької області звертаючись до Головного управління ДФС у Запорізькій області вказала, що за інформацією за період з 1998 року по 2016 рік ОСОБА_1 сплачено податки та обов'язкові платежі у сумі 51208,74 грн.

Головне управління ДФС у Запорізькій області не доводить, що з сум, вказаних позивачем у електронній декларації не було сплачено податків. Також варто вказати, що позивач є працюючою особою, відповідно до декларації працював до 2016 року та отримав дохід вказаний у електронній декларації не у 2016 році. Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач розпочав свою трудову діяльність ще у 1996 році та у період цього часу (до 1998 року період з якого ДФС врахувала доходи позивача) щомісяця отримував доход, за місцем своєї основної праці, що свідчить про його можливість здійснити накопичення грошових коштів та можливість їх відповідної конвертації у іноземну валюту.

Як вказувалось вище, повноваження щодо перевірки повноти декларування статків та сплати з них податків належать Національному агентству з питань запобігання корупції.

Згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення та висновки акту перевірки, що стали основою для винесення таких податкових повідомлень-рішень сформовані з порушенням ст. 102 Податкового кодексу України. Податковому органу при визначенні особі сум податків до сплати слід зважати на граничні строки.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат, здійснених суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 314, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі № 808/853/18 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 - 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник