Справа № 806/910/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/910/18

Головуючий у 1-й інстанції: Попова Оксана Гнатівна

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

03 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо ненадання ОСОБА_2 копії Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 відносно приватного нотаріуса Косигіна С.В. за заявою від 17.05.2017. Зобов'язано Міністерство юстиції України надати ОСОБА_2 копію Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 відносно приватного нотаріуса Косигіна С.В. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 56-58).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року по справі №806/1687/17 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року - без змін (а.с. 59-63).

У відповідності до положень статті 254 КАС України (в редакції на момент постановлення ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року по справі №806/1687/17), постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 набрала законної сили 20 листопада 2017 року.

На виконання постанови суду від 14.07.2017 по справі №806/1687/17, Житомирським окружним адміністративним судом 18.12.2017 було видано позивачу виконавчий лист №1523/17 (а.с. 40-41).

З метою примусового виконання рішення суду, ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою від 19.12.2017 про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 (а.с. 34).

Міністерство юстиції України супровідним листом від 12.01.2018 вих. №1379/33098-0-32-17/8.3.2 (а.с. 35) на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 надіслало на адресу ОСОБА_2 належним чином завірену копію наказу Міністерства юстиції України №166/5 від 23.12.2003 (а.с. 36)

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55511714 від 12.01.2018 на підставі виконавчого листа №1523/17 від 18.12.2017 (а.с. 32-33).

Вказаною постановою з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 14 892 грн. та надано десятиденний термін для виконання рішення суду.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.01.2018 №20.1/55511714/8 постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №55511714 від 12.01.2018 надіслано сторонам (а.с. 31).

05 лютого 2018 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 від 05.02.2018 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 38-39).

Згідно листа Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вих. №20.1/55511714/8, постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 від 05.02.2018 було надіслано сторонам (а.с. 37).

Не погоджуючись із діями відповідача, вважаючи, що Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинено неправомірні дії (бездіяльність) в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/1687/17 та постановлення безпідставного рішення від 05.02.2018 про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714, наголошуючи, що спірна постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню, а виконавче провадження - відновленню, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І. В. обов'язку щодо перевірки виконання судового рішення не виконала, а тому постанова від 05.02.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 винесена передчасно та незаконно. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до положень статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Частиною другою статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Згідно ч.3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною четвертою статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.1 ст. 373 КАС України (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа № від 18.12.2017) виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення спірної постанови, далі - Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Положеннями ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції підставою для закінчення виконавчого провадження та винесення спірної постанови є лист Міністерства юстиції України від 12.01.2018 вих. №1379/33098-0-32-17/8.3.2 щодо надіслання на адресу ОСОБА_2 належним чином завіреної копії наказу Міністерства юстиції України №166/5 від 23.12.2003 року (а.с. 35).

Крім того, відповідно п.1 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Тобто, враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що Законом №1404-VIII не встановлено обов'язку державному виконавцю щодо перевірки виконання судового рішення, а надано право проводити перевірку виконання судового рішення.

Більше того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Міністерства юстиції України щодо ненадання ОСОБА_2 копії Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 відносно приватного нотаріуса Косигіна С.В. за заявою від 17.05.2017. Зобов'язано Міністерство юстиції України надати ОСОБА_2 копію Наказу Міністерства юстиції України від 23.12.2003 № 166/5 відносно приватного нотаріуса Косигіна С.В. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 56-58).

Міністерство юстиції України супровідним листом від 12.01.2018 вих. №1379/33098-0-32-17/8.3.2 (а.с. 35) на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 надіслало на адресу ОСОБА_2 належним чином завірену копію наказу Міністерства юстиції України №166/5 від 23.12.2003 (а.с. 36).

А тому, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем виконано в повному обсязі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17, підстав для проведення перевірки виконання вказаного рішення у державного виконавця були відсутні, оскільки Міністерство юстиції України супровідним листом від 12.01.2018 вих. №1379/33098-0-32-17/8.3.2 надіслало на адресу ОСОБА_2 належним чином завірену копію наказу Міністерства юстиції України №166/5 від 23.12.2003 року, що підтверджується матеріалами справи.

Тобто, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року в адміністративній справі №806/1687/17 Міністерство юстиції України виконало у повному обсязі, а тому постанова відповідача від 05.02.2018 року про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 винесена на підставі та у спосіб передбачений вимогам чинного законодавства України.

Суд апеляційної інстанції також критично ставиться до доводів позивача в частині наявності неправомірних дій або бездіяльності Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в частині невиконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/1687/17 та звертає увагу позивача, що судове рішення підлягає виконанню виключно боржником у виконавчому провадженні ВП №55511714 - Міністерством юстиції України.

Органи державної виконавчої служби забезпечують примусове виконання судового рішення боржником у виконавчому провадженні, в той час як виконання судового рішення безпосередньо органом державної виконавчої служби, державним або приватним виконавцем суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Суд також звертає увагу позивача, що позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність відповідача в частині постановлення безпідставного рішення від 05.02.2018 про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Так, 05 лютого 2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інною Вікторівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 від 05.02.2018 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 38-39).

Таким чином, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не допущено протиправної бездіяльності, оскільки відповідачем у відповідності до вимог Закону №1404-VIII винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №55511714 від 05.02.2018, а тому позовні вимоги у вказаній частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Матохнюк Д.Б.