Справа № 826/3135/17
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3135/17 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 серпня 2018 року (повний текст складено 02 серпня 2018 року) у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Карлівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «ХАС» про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Карлівської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, в якому просив визнати нечинною з 16 червня 2016 року податкову вимогу від 31 липня 2015 року №35-23, виставлену ТОВ «Фірма «ХАС», яке було відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову. На думку апелянта, оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при наявності безперервного податкового боргу контролюючий орган не мав права виносити другу податкову вимогу при наявності першої, оскільки діюче законодавство передбачає можливість направлення (вручення) платнику податків лише однієї податкової вимоги, а тому попередня податкова вимога має бути визнана судом нечинною.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, зазначаючи що дії контролюючого органу щодо формування та направлення податкової вимоги від 31 липня 2015 року №35-23, здійснені виключно у спосіб, в порядку та в межах, встановлених Конституцією України та нормами податкового законодавства.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подала, будь-які її письмові пояснення в матеріалах справи відсутні, у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Фірма «ХАС» (оператор) та ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» (ПАТ «Укргазвидобування») укладено договір про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04 лютого 2004 року №60 (а.с.18), відповідно до якого до компетенції оператора відноситься, зокрема: ведення окремого бухгалтерського та податкового обліку спільної діяльності; сплата передбачених чинним законодавством податків, обов'язкових зборів (платежів); складання та подання уповноваженим державним органам обов'язкової звітності (п.5.10 договору).

Зазначений договір про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року №60 - уповноважена особа ТОВ «Фірма «ХАС» (21237338) перебуває на податковому обліку у Миргородській ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області.

У зв'язку з несплатою самостійно визначеної суми грошового зобов'язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, утворилась податкова заборгованість, внаслідок чого контролюючим органом виставлено податкову вимогу форми «Ю» від 31 липня 2015 року №35-23 (а.с.48), за якою загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 30 липня 2015 року становить 3756842,53 грн., у тому числі основний платіж - 3756842,53 грн.

Зазначена податкова вимога була направлена засобами поштового зв'язку на адресу ТОВ «Фірма «ХАС» 31 липня 2015 року та отримана 04 серпня 2015 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.48).

16 червня 2016 року Карлівською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області виставлено ще одну податкову вимогу форми «Ю» №310-17 (а.с.37), за якою загальна сума податкового боргу платника податків договору про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року №60 - уповноважена особа ТОВ «Фірма «ХАС» (21237338) за узгодженими грошовими зобов'язаннями станом на 15 червня 2016 року становить 25902509,92 грн., в тому числі основний платіж - 25696582,79 грн., пеня - 205927,13 грн.

Вказана податкова вимога направлена засобами поштового зв'язку на адресу уповноваженої особи по договору про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року №60 ТОВ «Фірма «ХАС» 16 червня 2016 року та отримана останнім 14 липня 2016 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.37).

Вважаючи, що при направленні другої податкової вимоги, перша податкова вимога має бути визнана нечинною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про безпідставність доводів позивача про те, що вимога від 31 липня 2015 року №35-23 втратила чинність, крім того, позивачем не вказано, яким чином оскаржувана податкова вимога порушує саме його права, як самостійного суб'єкта господарювання, оскільки обов'язок щодо декларування та сплати зобов'язань з плати за користування надрами в рамках договору про спільну діяльність №60 від 04 лютого 2004 року покладено на ТОВ «Фірма «ХАС».

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Нормами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 54.1 ст.54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп.252.1.3. п.252.1 ст.252 ПК України платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов'язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі - уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл. Облік результатів спільної діяльності ведеться таким учасником окремо від обліку його господарської діяльності. Такий учасник додатково береться на облік як платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов'язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п.59.5. ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Отже, нормами податкового законодавства, що регулює спірні правовідносини, передбачено направлення платнику податків податкової вимоги в разі несплати ним узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки та у випадку безперервності такого податкового боргу ПК України не передбачає направлення другої податкової вимоги, навіть за умови його збільшення чи зменшення.

Виключний перелік підстав для відкликання податкової вимоги визначений у п.60.1 ст.60 ПК України, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

60.1.1. сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

60.1.2. контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу;

60.1.3. контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

60.1.4. рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

60.1.5. рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

З наявного в матеріалах справи витягу з інтегрованої картки платника податків - договору про спільну діяльність від 04 лютого 2004 року №60 - уповноважена особа ТОВ «Фірма «ХАС» (21237338) з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (а.с.115) вбачається, що на момент виставлення податкової вимоги форми «Ю» від 31 липня 2015 року №35-23 у платника податків була наявна заборгованість з вказаного податку у розмірі 3756842,53 грн. (а.с.117 зворот) однак, станом на грудень 2015 року заборгованість зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування природного газу була відсутня (а.с.119), внаслідок прийняття контролюючим органом рішень про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (ст.100 ПК України) №29 від 20 серпня 2015 року, №23 та №24 від 29 вересня 2015 року, № 31, №35 та №40 від 30 вересня 2015 року, №41 від 19 листопада 2015 року, №42 від 30 листопада 2015 року, а також внаслідок часткової сплати податкових зобов'язань та подання уточнюючих розрахунків.

В той же час, податкова вимога форми «Ю» №310-17 була виставлена контролюючим органом 16 червня 2016 року, тобто між цією податковою вимогою та податковою вимогою форми «Ю» від 31 липня 2015 року №35-23 був період відсутності заборгованості зі сплати рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, тобто в даному випадку відсутня безперервність податкового боргу, за наявності якої друга податкова вимога не надсилається.

В той же час, відсутні передбачені п.60.1 ст.60 ПК України обставини, наявність яких могла бути підставою для відкликання попередньої податкової вимоги, а саме податкової вимоги форми «Ю» від 31 липня 2015 року №35-23.

Таким чином, доводи позивача щодо наявності підстав для скасування податкової вимоги форми «Ю» від 31 липня 2015 року №35-23 у зв'язку з виставленням контролюючим органом нової вимоги форми «Ю» від 16 червня 2016 року №310-17, є безпідставними, а позовні вимоги необґрунтованими.

Крім того, пунктом 8.1 договору №60 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність від 04 лютого 2004 року передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та умов даного Договору.

Відповідно до ч.1 ст.1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно. Умова, за якою учасник повністю звільняється від участі у відшкодуванні спільних витрат або збитків, є нікчемною.

Статтею 1138 ЦК України передбачена відповідальність учасників за спільними зобов'язаннями, ч.2 якої передбачено, якщо договір простого товариства пов'язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями незалежно від підстав їх виникнення.

Аналізуючи наведені норми законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів доходить висновку, що діючи спільно з метою досягнення мети сторони договору про спільну діяльність також спільно беруть участь у зобов'язаннях. Спільні зобов'язання можуть виникати як з укладених від імені всіх учасників простого товариства договорів (договірні зобов'язання), так і з інших підстав. За такими зобов'язаннями усі учасники спільно несуть відповідальність перед третіми особами. Відповідальність учасників простого товариства за спільними зобов'язаннями носить особистий характер, тобто кожен з них своєю часткою відповідає у спільному майні.

Відповідно до ч.3 ст.1141 ЦК України з моменту припинення договору простого товариства його учасники несуть солідарну відповідальність за невиконаними спільними зобов'язаннями щодо третіх осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, яким чином оскаржена ним податкова вимога порушує саме його права, як самостійного суб'єкта господарювання, оскільки обов'язок щодо декларування та сплати зобов'язань з плати за користування надрами в рамках договору про спільну діяльність №60 від 04 лютого 2004 року покладено на ТОВ «Фірма «ХАС».

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом лише у разі, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржена позивачем податкова вимога створює правові наслідки та стосується законних інтересів виключно третіх осіб і тому не могла спричинити порушення прав та законних інтересів позивача у публічно-правовій сфері. Вона не є юридично значимою для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на його суб'єктивні права та обов'язки, отже сама по собі не породжує для позивача настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права та обов'язки. Зважаючи на це, позивач не є учасником публічно-правових відносин при прийнятті відповідачем такої податкової вимоги.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідач, виставляючи податкову вимогу форми «Ю» від 31 липня 2015 року №35-23, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, вказаною податковою вимогою права позивача не порушені, та будь-які підстави для її скасування відсутні.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 02 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 10 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма