Справа № 804/4828/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Справа № 804/4828/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідачів-1, 2: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Італ-Дніпро" до Відповідача-1: Державної фіскальної служби України, до Відповідача-2: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Італ-Дніпро» звернулося з адміністративним позовом до Відповідача-1: Державної фіскальної служби України, до Відповідача-2: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.09.2018р., просить:

1) визнати протиправними та скасувати наступні рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в особі Комісії ГУ ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а саме:

- рішення №672452/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311010 від 31.10.2017р.;

- рішення №672449/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311011 від 31.10.2017р.;

- рішення №672537/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311012 від 31.10.2017р.;

- рішення №672389/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311013 від 31.10.2017р.;

- рішення №672534/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311014 від 31.10.2017р.;

- рішення №672387/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311015 від 31.10.2017р.;

2) зобовязати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №311010 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 12.11.2017р.; податкову накладну №311011 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.; податкову накладну №311012 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.; податкову накладну №311013 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.; податкову накладну №311014 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.; податкову накладну №311015 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ТОВ «МЗ «Дніпросталь» було укладено договір №25ТЕО/17 від 19.05.2017р. на транспортно-експедиторське обслуговування вантажів автомобільним транспортом, відповідно до якого позивач протягом жовтня 2017 року надавав послуги з перевезення вантажів замовника, у звязку з чим ним були складені та направлені для реєстрації у ЄРПН податкові накладні №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р. Зазначені податкові накладні були прийняті контролюючим органом, проте їх реєстрацію було зупинено. На виконання п.15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. позивачем були надані пояснення та копії документів про підтвердження реальності здійснення операцій по вказаним податковим накладним, проте, відповідачем були прийняті оспорювані рішення №672452/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311010 від 31.10.2017р.; рішення №672449/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311011 від 31.10.2017р.; рішення №672537/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311012 від 31.10.2017р.; рішення №672389/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311013 від 31.10.2017р.; рішення №672534/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311014 від 31.10.2017р.; рішення №672387/38528922 від 02.05.2018р., яким відмовлено у реєстрації податкової накладної №311015 від 31.10.2017р. з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Позивач вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вказані рішення містять єдину підставу для відмову у реєстрації вищевказаних податкових накладних в ЄРПН, проте, у них не зазначено, що саме не надано з перелічених документів (не підкреслено документи, які не надано), натомість, позивач стверджує про надання ним всіх передбачених чинним законодавством документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій за вказаними податковими накладними. Окрім того, позивач в обґрунтування позову в частині зобовязання відповідача-1 (ДФС України) зареєструвати в ЄРПН вказані вище податкові накладні зазначає, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН провадиться на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, а згідно п.19, п.20 Порядку №1246 податкова накладна реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію ПН/РК (у разі надходження до ДФС відповідного судового рішення). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на рішення Європейського Суду з прав людини та рішення Вищого адміністративного суду України.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Відповідача-1 (Державної фіскальної служби України) у судовому засіданні проти позову заперечувала, у письмових запереченнях просила у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що оспорювані рішення прийняті Комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, що створена наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №66 від 14.03.2018р. відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та керуючись постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р., а тому представник Відповідача-1 зазначає, що Відповідач-1 не вчиняв протиправних дій, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки позивача. Щодо вимог позивача про зобов'язання зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р., представник Відповідача-1 зазначає, що реєстрація податкових накладних у ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу ДФС України та законодавець надав відповідному державному органу і його посадовим особам на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінських рішень, а тому вимоги позивача про зобов'язання відповідача зареєструвати вказані податкові накладні є необґрунтованими, оскільки без надання правової оцінки рішенню комісії регіонального рівня, зобовязання відповідача зареєструвати такі податкові накладні є передчасним (а.с.58-59 том 2).

Представник Відповідача-2 (Головного управління ДФС у Дніпропетровській області) у судовому засіданні проти позову заперечувала, у письмових запереченнях просила у задоволенні адміністративного позову позивача відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що підстави для зупинення реєстрації в ЄРПН, а також порядок та умови для прийняття рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації ПН/РК у ЄРПН визначені Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р. та Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. Представник Відповідача-2 вказує на те, що комісією регіонального рівня були прийняті оспорювані рішення правомірно, оскільки позивач документи по взаємовідносинах з ТОВ «МЗ Дніпросталь» надані не в повному обсязі, а саме: не надано документів, які підтверджують власність або оренду транспортних засобів; не надано актів прийому-передачі автомобілів, причепів від орендодавців, а тому вважає, що оспорювані рішення прийняті відповідно до норм чинного законодавства та в установленому порядку, а вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають (а.с.53-55 том 2).

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 12.09.2018р.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Італ-Дніпро» з 25.12.2012р. зареєстровано як юридична особа за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, проспект Газети «Правда», буд. 35, оф. 403 А, що підтверджується відомостями з ЄДРПОУ (а.с.17-20).

19.05.2017р. між ТОВ «Італ-Дніпро» (Експедитор) та ТОВ «МЗ «Дніпросталь» (Замовник) було укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування вантажів автомобільним транспортом №25ТЕО/17, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.100-104 том 1).

На виконання умов вказаного договору протягом жовтня 2017 року позивачем надавалися ТОВ «ДЗ «Дніпросталь» транспортно-експедиторські послуги, що підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, актів надання послуг, виписки по рахунку за жовтень 2017 року, наявними в матеріалах справи (а.с.118-132, 146-169, 184-202, 213-226, 239-248 том 1, 9-38 том 2).

Згідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України, позивачем за вказаними господарськими операціями по зазначеному договору було оформлено податкові накладні №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р., що підтверджується їх копіями (а.с.105, 133, 170, 203, 227, 249 том 1).

Вказані вище податкові накладні були надіслані позивачем для реєстрації у встановленому законодавством порядку у ЄРПН та згідно копій Квитанцій від 12.11.2018р., від 14.11.2017р. реєстрацію вказаних накладних було зупинено з підстав того, що у ній виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 52.29 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК відповідно до п. «в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 ПКУ, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017р. №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена п.4 цього наказу, що підтверджується копіями відповідних квитанцій (а.с.106, 134, 171, 204, 228, 250 том 1).

З метою проведення реєстрації вищевказаних податкових накладних позивачем були надані контролюючому органу повідомлення №311010 від 26.04.2018р., №311011 від 06.04.2018р., №311012 від 26.04.2018р., №311013 від 18.04.2018р., №311014 від 26.04.2018р., №311015 від 26.04.2018р. та документи, що підтверджують реальність здійснення операцій по зупиненим податковим накладним, що підтверджується копіями відповідних повідомлень та документів, наявними в матеріалах справи (а.с.22-99,107-112,118-132,135-139,146-169,172-177,184-202,205-207,213-226,229-232,239-248 том 1, 1-3,9-14 том 2).

02.05.2018р. відповідачем-2 (Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області) були прийняті оспорювані рішення №672452/38528922, №672449/38528922, №672537/38528922, №672389/38528922, №672534/38528922, №672387/38528922 про відмову у реєстрації у ЄРПН податкових накладних №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р., поданої позивачем, з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, що підтверджується їх копіями (а.с.113,140-141,178-179,208,233-234, том 1, 4 том 2).

Позивач оспорює вищевказані рішення комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у реєстрації у ЄРПН податкових накладних №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р., просить визнати їх протиправними та скасувати, зобов'язати ДФС України зареєструвати вказані податкові накладні у ЄРПН датою їх направлення посилаючись на те, що вказані рішення містять єдину підставу для відмову у реєстрації вищевказаних податкових накладних в ЄРПН, проте, у них не зазначено, що саме не надано з перелічених документів (не підкреслено документи, які не надано), натомість, позивач стверджує про надання ним всіх передбачених чинним законодавством документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій за вказаними податковими накладними, при цьому, позивач в обґрунтування позову в частині зобовязання відповідача-1 (ДФС України) зареєструвати в ЄРПН вказані вище податкові накладні зазначає, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН провадиться на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, а згідно п.19, п.20 Порядку №1246 податкова накладна реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію ПН/РК (у разі надходження до ДФС відповідного судового рішення).

Заслухавши представників позивача та відповідачів-1, 2, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

За приписами п.74.3 ст.74 ПК України визначено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010р. (далі Порядок №1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно до п.12 вказаного Порядку №1246 після надходження ПН/РК до ДФС в автоматизованому режимі здійснюються їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. затверджено, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №117).

Відповідно до пункту 12 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 13 Порядку №117 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. (чинним на момент прийняття оскаржуваних рішень) містить у собі визначення трьох різних критеріїв, а саме:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу УІ Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Аналізуючи вказані вище норми, можна дійти висновку про те, що, контролюючі органи зобов'язані, у разі зупинення реєстрації ПН/РК, у Квитанції зазначати конкретний вид із трьох вищенаведених критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації ПН/РК, який встановлений пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Разом з тим, як свідчить зміст копій Квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р., поданих позивачем, відповідно до ПК України з підстав відповідності вказаних податкових накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, вказані Квитанції не містять зазначення конкретного із трьох критеріїв, визначених п.6, достатніх для зупинення реєстрації у ЄРПН вказаних податкових накладних (а.с.106, 134, 171, 204, 228, 250 том 1).

Зазначення ж у вказаних Квитанціях та віднесення до п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків податкових накладної №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р. з підстав того, що у них виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:52.29 є безпідставним, з огляду на те, що наведені причини не віднесено до переліку критеріїв оцінки ступеня ризиків, які визначені у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що зупинення контролюючим органом реєстрації податкових накладних №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р. у ЄРПН є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам вищенаведеного податкового законодавства, суперечить вказаним нормам з урахуванням того, що, зупиняючи реєстрацію вказаної податкової накладної, контролюючий орган не визначив у Квитанції конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, визначеного п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 в порушення вимог п.13 Порядку №117.

Також судом враховується і те, що не визначення контролюючим органом конкретного виду критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567 (далі - Вичерпний перелік документів Наказу №567).

Так, відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567 (чинним на момент прийняття оскаржуваних рішень), встановлено вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017р. №567, а саме:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договору, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договору, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантажування продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або/законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Таким чином, із аналізу даних норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податку вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, визначених у п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567.

Отже, не визначення контролюючим органом у Квитанції про зупинення реєстрації у ЄРПН податкової накладної конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків, передбачених у п. 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, зазначення у відповідній Квитанції причин зупинення реєстрації ПН/РК, які не відповідають п.6 вказаних Критеріїв, свідчить про порушення контролюючим органом вимог податкового законодавства, а як наслідок, протиправність дій контролюючого органу щодо зупинення реєстрації ПН/РК у ЄРПН.

Відповідно до п.14 Порядку №117 встановлено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктом 15 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

У відповідності до п.18, п.19, п.20, п.21 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Пунктом 23 Порядку №117 встановлено, що комісією регіонального рівня протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

- щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

- щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Так, позивачем у порядку, визначеному п.15 Порядку №117 були надані письмові пояснення №311010 від 26.04.2018р., №311011 від 06.04.2018р., №311012 від 26.04.2018р., №311013 від 18.04.2018р., №311014 від 26.04.2018р., №311015 від 26.04.2018р., та копії документів, що підтверджують надання позивачем транспортно-експедиторських послуг за договором на транспортно-експедиторські послуги №25ТЕО/17 ТОВ «МЗ «Дніпросталь», про що свідчать копії відповідних повідомлень, та копій наданих контролюючому органу документів (а.с.22-99,107-112,118-132,135-139,146-169,172-177, 184-202,205-207,213-226,229-232,239-248 том 1, 1-3,9-14 том 2).

Разом з тим, комісією регіонального рівня, було прийнято оспорювані рішення про відмову у реєстрації у ЄРПН податкових накладних №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р. з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні (а.с.113,140-141,178-179,208,233-234, том 1, 4 том 2).

Вивчивши зміст вказаних оспорюваних рішень, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, а також і копії документів наданих позивачем, що підтверджують виконання господарських операцій, оформлених позивачем за податковими накладними №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р., а також проаналізувавши і зміст Порядку №117, який був підставою для прийняття вказаних вище рішень, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення не відповідають вимогам вказаного Порядку №117, є протиправними та підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Пунктом 15 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобовязання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

У відповідності до п.18, п.21 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що на момент прийняття оспорюваного рішення було встановлено, що у разі прийняття рішення контролюючим органом про відмову у реєстрації у ЄРПН ПН/РК контролюючий орган у відповідному рішенні повинен зазначити чіткі підстави для прийняття рішення про відмову та зазначити, зокрема, які саме документи не надані платником податків для прийняття рішення про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК.

Разом з тим, зі змісту оспорюваних рішень вбачається, що вказані оспорювані рішення контролюючого органу є необґрунтованими та не містять чітких посилань на підстави, які слугували причинами для прийняття оспорюваного рішення про відмову контролюючого органу ДФС зареєструвати податкову накладну у ЄРПН з урахуванням наданих позивачем письмових пояснень та документів, які підтверджують реальність господарських операцій за вказаними податковими накладними, оскільки вказані рішення не містять доводів та обґрунтувань відносно того, які саме документи не були надані позивачем з урахуванням того, що форма рішення передбачає визначення контролюючим органом, які саме документи не надані платником податків.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень, суд також виходить із того, що оспорювані рішення є актами індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозахисний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме: індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, як свідчить зміст оспорюваних рішень, вказані рішення комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не відповідають критеріям чіткості, обґрунтованості та зрозумілості акта індивідуальної дії, породжує їх неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податку виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідачем-2 (Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області) не надано суду жодних доказів правомірності прийняття оспорюваних рішень з урахуванням обставин встановлених судом, доказів наданих позивачем та аналізу наведених норм податкового законодавства.

При цьому, є безпідставними посилання представника відповідача-2 на те, що підставою для прийняття оспорюваних рішень було не надання позивачем документів, які підтверджують власність або оренду транспортних засобів; не надання актів прийому-передачі автомобілів, причепів від орендодавців, так як вказаних обґрунтувань та мотивів оспорювані рішення не містять, а відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що субєкт владних повноважень в адміністративних справах про протиправність рішень субєкта владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

В той же час, позивачем надано достатньо доказів та наведено підстав, які свідчать про протиправність оспорюваних рішень відповідача-2 у відповідності до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які слугували прийняттю оспорюваних рішень є неправомірними та не обґрунтованими, порушують права позивача та спростовуються вищенаведеними доказами, а тому оспорювані рішення є такими, що прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що Відповідачем-2, при прийнятті вищенаведених оспорюваних рішень, порушені права та інтереси позивача у зв'язку з чим позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень комісії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації підлягають задоволенню.

Також суд приходить до висновку, що підлягають і задоволенню похідні позовні вимоги позивача про зобов'язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №311010, №311011, №311012, №311013, №311014, №311015 від 31.10.2017р. з урахуванням того, що судом встановлено протиправність оспорюваних рішень та належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, направлені на усунення порушеного права позивача виходячи із наданих повноважень адміністративного суду, встановлених ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, за приписами ст.245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти постанову про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії.

Також і згідно п.19, п.20 постанови Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010р. «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі Порядок №1246), у редакції постанови Кабінету Міністрів України №204 від 21.02.2018р., які набрали чинності з 24.03.2018р., податкова накладна, реєстрація якої зупинена, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

Отже, повноваження щодо реєстрації податкової накладної у ЄРПН згідно Порядку №1246 залишилися за Державною фіскальною службою України і з 24.03.2018р.

При цьому, судом не приймаються до уваги і посилання відповідача-1 на його дискреційні повноваження під час прийняття управлінських рішень субєктом владних повноважень у даному випадку, оскільки повноваження суду направлені на усунення порушеного права позивача, визначені не лише ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а ще й п.19, п.20 Порядку №1246, які наведені вище.

Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі Чуйкіна проти України констатував: 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обовязків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. The United Kingdom), п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.

Таким чином, з урахуванням наведеної судової практики, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог позивача про зобовязання Державну фіскальну службу України зареєструвати в ЄРПН вищевказані податкові накладні є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань суб'єктів владних повноважень - Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжних доручень №1288 від 27.06.2018р. та №1352 від 11.07.2018р. у загальному розмірі 10572,00 грн. (а.с.3 том 1, 47 том 2).

Керуючись 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Італ-Дніпро" до Відповідача-1: Державної фіскальної служби України, до Відповідача-2: Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в особі комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а саме:

- рішення №672452/38528922 від 02.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №311010 від 31.10.2017р.;

- рішення №672449/38528922 від 02.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №311011 від 31.10.2017р.;

- рішення №672537/38528922 від 02.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №311012 від 31.10.2017р.;

- рішення №672389/38528922 від 02.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №311013 від 31.10.2017р.;

- рішення №672534/38528922 від 02.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №311014 від 31.10.2017р.;

- рішення №672387/38528922 від 02.05.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної №311015 від 31.10.2017р.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, а саме:

- податкову накладну №311010 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 12.11.2017р.;

- податкову накладну №311011 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.;

- податкову накладну №311012 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.;

- податкову накладну №311013 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.;

- податкову накладну №311014 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.;

- податкову накладну №311015 від 31.10.2017р. - датою її направлення на реєстрацію - 14.11.2017р.

Стягнути солідарно з бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) та Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Італ-Дніпро" (49083, м. Дніпро, пр. Газети "Правда", буд. 35, оф. 403а, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 10572 грн. 00 коп. (десять тисяч пятсот сімдесят дві грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17.09.2018р.

Суддя ОСОБА_1