Справа № 756/10985/18
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Пр.№2-а/756/341/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі головуючого судді Майбоженко А.М., секретаря Сергеєвої Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Семотюка Тараса Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Семотюка Т.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 серпня 2018 року стосовно нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Позивач не погоджується із зазначеним у постанові висновком про те, що він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с. Гора, по вул. Бориспіль 7, ДПМА Бориспіль здійснив невимушену стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» чим порушив розділ 33 Правил дорожнього руху.

Позивач стверджує, що не вчиняв зазначеного правопорушення, оскільки знаходився у припаркованому автомобілі та не був його водієм, про що повідомив поліцейського, проте останній неправильно оцінив фактичні обставини і докази та не дотримався порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Вважає, що поліцейський діяв упереджено, не з'ясував обставини справи та виніс постанову, що не відповідає вимогам статті 284 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 12, 257 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк 19 жовтня 2018 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на безпідставність вимог. Обґрунтовуючи правомірність постанови зазначив, що вона була винесена з дотриманням статей 8, 9, 122, 213, 217, 222, 252 та 258 КУпАП України, а доказами у справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, зокрема відео з нагрудної камери інспектора, що додається до відзиву. Стверджує, що ОСОБА_1 під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності визнав, що є водієм транспортного TOYOTA AVENSIS д.н. НОМЕР_2 та висловив свої заперечення лише після винесення оскаржуваної постанови. Розглядаючи цю справу відповідач оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.

Вивчивши письмові матеріали справи, переглянувши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн., що підтверджується постановою серії НК № 638561 від 12 серпня 2018 року поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Семотюка Т.В.

У постанові зазначено про те, що позивач ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с. Гора, по вул. Бориспіль 7, ДПМА Бориспіль здійснив невимушену стоянку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» чим порушив розділ 33 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з розділом 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту - ПДР), у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем на обґрунтування прийнятого рішення надано суду відеозапис з нагрудної камери, на якому відображено процес винесення поліцейськими постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1

Ні на даному записі, ні в позовній заяві позивач не оспорює те, що належний йому автомобіль припаркований у забороненому місці. Отже, дана обставина не підлягає доказуванню в силу положень ст.78 КАС України.

Відеозапис з нагрудної камери в сукупності з даними, викладеними в постанові про адміністративне правопорушення, а також тими обставинами, які не оспорюються позивачем, відтворюють обставини вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП, а саме порушення правил стоянки.

Заперечуючи факт вчинення правопорушення позивач посилається на те, що автомобіль був припаркований іншою особою, відомості щодо якої не надає ні суду, ні відповідачу при винесенні оскаржуваної постанови, а також вказує на те, що він (ОСОБА_1) не є водієм у розумінні вимог ПДР.

Згідно з п.1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Пояснення позивача щодо паркування транспортного засобу іншою особою суд оцінює критично, вважає, що такі пояснення дані ним з наміром уникнути відповідальності за вчинене правопорушення, оскільки працівники поліції виявили порушення правил паркування тоді, коли в транспортному засобі знаходився лише позивач, він мав доступ до управління транспортним засобом.

Суд не вбачає підстав для визнання зібраних у справі доказів недопустимими, оскільки згідно ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Порушень закону при одержанні даних доказів судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем дії позивача вірно кваліфіковані як порушення п.3.34 розділу 33 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Діяльність співробітників поліції щодо виявлення адміністративних правопорушень, притягнення осіб, винних у їх вчиненні до адміністративної відповідальності регулюється КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справи України №1376 від 06.11.2015 року, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції (ч.2 ст. 258 КУпАП).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 78. 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Семотюка Т.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя: А.М.Майбоженко