Справа № 826/16262/17
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Файдюка В.В.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Національний банк України, ПАТ «Банк «Київська Русь» про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Національний банк України, ПАТ «Банк «Київська Русь», в якому просив суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нездійснення дій по скасуванню рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» від 19.03.2015 та невжиття заходів щодо її фактичного припинення;

2) визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нездійснення дій по скасуванню рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 17 липня 2015 року та невжиття заходів щодо фактичного припинення процедури ліквідації та поновлення діяльності ПАТ «Банк «Київська Русь».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, апелянт зазначає, що з причин неприйняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідних рішень щодо припинення тимчасової адміністрації та процедури ліквідації, позивач позбалений можливості вимагати виконання своїх зобов'язань від ПАТ «Банк «Київська Русь» в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, що свідчить про порушення прав ОСОБА_3 як владника з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Продовжуючи свою бездіяльність, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє Національному банку України не здійснювати банківський нагляд, метою якого є забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку не приймати іншого рішення про спосіб виведення Банку з ринку замість скасованого судом, чим надає Національному Банку України уникнути відповідальність за невиконання своєї функції.

28 серпня 2018 року до суду апеляційної інстанції Національним банком України подано відзив, в якому просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

06 вересня 2018 року до суду апеляційної інстанції від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він підтримує свою позицію, викладену в апеляційній скарзі.

05 грудня 2018 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від ПАТ «Банк «Київська Русь» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким заперечує проти апеляційної скарги ОСОБА_3 та просить рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено декілька договорів банківського вкладу в іноземній валюті (а.с. 11, 17, 35).

Однак, на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16.07.2015 року №460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноважену особу.

Разом з тим, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №826/22323/15, предметом якої було визнання протиправними та скасування постанов Правління НБУ від 19.03.2015 № 190 та від 16.07.2015 №460 та зобов'язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року апеляційну скаргу позивача задоволено. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.07.2016 року - скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних»; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь». Зобов'язано Національний банк України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації (а.с. 39-43).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 р. змінено, зокрема, рішення в частині зобов'язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено. В решті - постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 року залишено без змін (а.с. 44-48).

Листом ПАТ «Банк «Київська Русь» від 15.09.2017 р. №3694/12 повідомлено позивача про те, що його кредиторську вимогу до ПАТ «Банк «Київська Русь» зареєстровано Банком 23.07.2015 р. за вх. №8490, визнано в сумі 53 917 943 грн 57 коп. та включено до акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь», який затверджено рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №251/15 «Про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів» від 22.10.2015.

Також, у вказаному листі зазначено, що задоволення кредиторських вимог віднесено до четвертої черги погашення та що станом на поточну дату уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду від 28.10.2015 №256/15 погоджено початок здійснення часткового задоволення вимог кредиторів третьої черги, а саме Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 38).

На думку позивача, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протиправно не здійснює дії по скасуванню рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 19.03.2015 № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 № 138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та не вживає заходи щодо фактичного припинення тимчасової адміністрації, процедури ліквідації та поновлення діяльності ПАТ «Банк «Київська Русь», оскільки рішення Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», на підставі якого виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 19.03.2015 №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», фактично відсутні в зв'язку з їх скасуванням судовим рішенням Вищого адміністративного суду України.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що існує висока ймовірність, що кредиторські вимоги останнього, акцептовані та включені до четвертої черги задоволення вимог кредиторів, не будуть задоволені в повному обсязі за рахунок ліквідаційної маси ПАТ «Банк «Київська Русь».

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача щодо неприйняття рішень щодо скасування рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 19.03.2015 № 61 та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 № 138, позивач звернувся за захистом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків закріплені в Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI врегульовано правовий статус ФГВФО, яким встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

У відповідності до частин третьої та сьомої вказаної статті, Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках. Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.

Органи державної влади та Національний банк України не мають права втручатися в діяльність Фонду щодо реалізації законодавчо закріплених за ним функцій і повноважень. Взаємодія Фонду з Національним банком України та органами державної влади здійснюється в межах, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

У відповідності до частини першої та пункту 8 частини другої та частини третьої статті 4 Закону № 4452-VI, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Фонд здійснює інші функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

Згідно пунктів 10-15 частини п'ятої статті 12 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку: затверджує звіт уповноваженої особи Фонду про виконання плану врегулювання і приймає рішення про припинення тимчасової адміністрації банку; звертається до Національного банку України з пропозицією про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів; затверджує результати інвентаризації майна банку та формування його ліквідаційної маси; визначає порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується; затверджує ліквідаційний баланс та звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури.

Частиною першою ст. 26 Закону № 4452-VI, визначено, що фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно частин шостої-сьомої ст. 26 Закону № 4452-VI у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті здійснюється в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

В силу вимог частин першої та другої ст. 27 Закон № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини п'ятої ст. 27 Закону № 4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно із положеннями частини першої статті 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частиною третьою вищенаведеної статті Закону встановлено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина п'ята статті 34 Закону № 4452-VI).

У відповідності до частин першої-третьої статті 36 Закону № 4452-VI, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Відповідно до пункту першого частини п'ятої статті 36 Закону № 4452-VI, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини шостої статті 36 Закону № 4452-VI визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені статтею 37 Закону № 4452-VI.

Згідно частини першої статті 39 Закону № 4452-VI, протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання з обов'язковим дотриманням принципу найменших витрат для Фонду.

У відповідності до абзаців 3,4 частини другої, частини шостої статті 39 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду зобов'язана не пізніше трьох робочих днів з дня початку процедури виведення банку з ринку прийняти рішення про відповідність/невідповідність банку, який віднесений до категорії неплатоспроможних, критеріям, встановленим нормативно-правовими актами Фонду, за результатами аналізу звітності такого банку, наданої Національним банком України.

У разі відповідності банку таким критеріям виконавча дирекція Фонду затверджує план врегулювання, в якому зазначено, що найменш витратним способом виведення банку з ринку є спосіб, передбачений пунктом 1 цієї частини, та подає Національному банку України пропозицію щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації такого банку. У такому разі тимчасова адміністрація припиняється у день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд вживає будь-яких заходів на виконання плану врегулювання без повідомлення та отримання згоди учасників, боржників, кредиторів (вкладників) банку. Учасники, кредитори (вкладники) банку не мають права вимагати припинення або дострокового виконання зобов'язань банку та/або відшкодування їм збитків, понесених внаслідок виконання плану врегулювання.

Пунктом 3 частини першої статті 48 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи вищевказані норми Закону № 4452-VI, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не порушено право позивача як вкладника (кредитора) ПАТ «Банк «Київська Русь», оскільки Фондом гарантування вкладів фізичних осіб процедуру введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» не порушено, так як кредиторські вимоги позивача за вкладами в іноземній валюті перераховано у національну валюту, визнано та включено уповноваженою особою до акцептованих вимог кредиторів Банку та віднесено до четвертої черги погашення, що відповідає процедурі, передбаченої Законом № 4452-VI.

Посилання апелянта на невжиття відповідачем заходів щодо нездійснення дій по скасуванню оскаржуваних рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд апеляційної інстанції як і суд першої інстанції вважає помилковими, оскільки нормами Закону № 4452-VI не передбачено таких повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як скасування рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно пункту 10 частини п'ятої статті 12 Закону № 4452-VI, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку, як затверджувати звіт уповноваженої особи Фонду про виконання плану врегулювання і приймає рішення про припинення тимчасової адміністрації банку.

З аналізу вказаної статті Закону № 4452-VI вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб може прийняти рішення тільки про припинення тимчасової адміністрації банку, однак не наділений повноваженнями щодо скасування власних рішень, а з матеріалів справи не вбачається підстав для зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для здійснення дій, не передбачених законодавством України.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нездійснення дій по скасуванню рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» від 19.03.2015 та невжиття заходів щодо фактичного припинення та визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо нездійснення дій по скасуванню рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта на те, що постанова Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 р. у справі №826/22323/15 є підставою для прийняття відповідачем рішень про скасування оскаржуваних рішень виконавчої дирекції ФГВФО від 19.03.2015 № 61 та від 17.05.2015 №138, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Як вже зазначалось, постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 змінено. Рішення в частині зобов'язання Національного банку України надати можливість ПАТ «Банк Київська Русь» протягом розумного строку провести дії з фінансового оздоровлення банку після проведених заходів з його ліквідації - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині - відмовлено. В решті - постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 в частині визнання протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» та визнання протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 р. № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Київська Русь», залишено без змін (а.с. 44-48).

З вказаного судового рішення вбачається, що жодних обмежень щодо здійснення повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», які передбачено нормами Закону № 4452-VI, не встановлено.

При цьому, рішенням Конституційного Суду України від 23.06.1997 №2-зп (справа №3/35-313) передбачено, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Відтак, за своєю природою постанови Національного банку України від 19.03.2015 №190 та від 16.07.2015 р. №460 є ненормативними актами індивідуальної дії та встановлюють конкретні приписи, звернені саме до ПАТ «Банк «Київська Русь».

Вказані постанови Правління Національного банку України, одноразово застосовані до ПАТ «Банк «Київська Русь», є реалізованими та вичерпали свою дію.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, ні постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 р. у справі №826/22323/15, ні постановою Вищого адміністративного суду України від 08.06.2017 р. у справі №826/22323/15 не здійснено поворот виконання постанов Правління Національного банку України від 19.03.2015 №190 та від 16.07.2015 р. №460, тому доводи апелянта про те, що в зв'язку із скасуванням постанов НБУ від 19.03.2015 №190 та від 16.07.2015 №460 ПАТ «Банк «Київська Русь» не перебуває в процесі ліквідації та відновив свою платоспроможність, є помилковими.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Файдюк В.В

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018 року