Справа № 1340/5053/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1340/5053/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Гулкевич І.З.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірних дій та скасування постанов,-

встановив:

На розгляд суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати неправомірними дії заступника начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світлани Тадеївни щодо винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 28.08.2018 року № 46385056 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 року ВП № 57384786;

- визнати протиправними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.08.2018 року № 46385056 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 року ВП № 57384786.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 р. ВП №57384786, прийняту заступником начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світланою Тадеївною про стягнення виконавчого збору в сумі 85439,00 грн.

Підставою для прийняття вказаної постанови стало невиконання ОСОБА_1, постанови Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28.08.2018 р. №46385056 щодо сплати виконавчого збору в сумі 85439,00 грн.

На думку позивача постанова про стягнення виконавчого збору від 28.08.2018 р. №46385056 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 р. ВП №57384786 є протиправними, оскільки розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 визначається відповідно до норм ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка була чинною з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р.), та враховуючи, що виконавча служба фактично не стягнула з боржника коштів за виконавчим листом №442/7856/14-ц, то у Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області були відсутні правові підстави для винесення постанови від 28.08.2018 року ВП №46385056 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 85439,00 грн.

Крім того, зазначив, що в порушення норм Закону України "Про виконавче провадження" Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області не виніс постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору ані 13 лютого 2015 року після спливу встановлено державним виконавцем строку на добровільне виконання виконавчого листа №442/7856/14-ц, ані 09 серпня 2016 року у зв'язку з поверненням виконавчого документа ПАТ "Укрсоцбанк".

Постанова про стягнення виконавчого збору винесена лише 28.08.2018 р. після повторного повернення виконавчого листа №442/7856/14-ц ПАТ "Укрсоцбанк".

Позивач стверджує, що норми ст.27 Закону України "Про виконавче провадження", які були чинними в періоді з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р. зменшували відповідальність ОСОБА_1, як Боржника, в порівнянні з нормами ст.27 Закону, які були чинними до 02.06.2016 р. та з 28.08.2018 р.

Таким чином, на думку позивача розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1, повинен визначатися нормою ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка була чинною з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р.).

Відповідач позов не визнав, подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у Дрогобицькому МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області перебувало на виконанні виконавче провадження АСВП № 46385056 з виконання виконавчого листа № 442/7856/14, виданого 26.11.2014 року Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором № 630/39-236 від 18.07.2008 року в розмірі 35 373,05 доларів США та 32557,32 грн. і 3654,00 грн. понесених судових витрат.

Зазначив, що 09.08.2016 року по ВП № 46385056 державним виконавцем відділу прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, проте 28.09.2016 дана постанова скасована, як помилкова і наступні виконавчі дії проводились у рамках ВП № 46385056.

У подальшому, відповідно до вимог статей 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Головного ТУЮ у Львівській області при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві по АСВП № 46385056 з підстав п. 3 ст. 37 Закону, винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 85439 грн., а 10.10.2018 як по окремому виконавчому документу прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 57384786 в межах строків пред'явлення виконавчого документа до виконання, передбачених ст.12 Закону №1404.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсягу.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, через канцелярію суду 12.12.2018 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Суд всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору встановив наступне.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.10.2014 р. у справі №442/7856/14-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитним договором №630/39-236 від 18.07.2008 року в розмірі 35 373,05 доларів США, 32 557,32, а також 3654 грн понесених судових витрат.

Постановою Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06.02.2015 р. відкрито виконавче провадження ВП №46385056 з виконання виконавчого листа №442/7856/14-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26.11.2014 р.

Судом встановлено, що у відділі ДВС на виконанні перебувало кілька виконавчих документів щодо одного і того ж боржника - ОСОБА_1, в тому числі виконавчі листи про стягнення заборгованості на користь ПАТ "Укрсоцбанк". 21.03.2017 державним виконавцем прийнято постанову про об'єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ЗВП за АСВП №53622527.

На виконання виконавчих документів по зведеному виконавчому провадженні АСВП №53622527 державним виконавцем проведено опис та арешт нерухомого майна - предмета іпотеки, а саме: нежитлової будівлі (кафе-бару), загальною площею 36,6 кв.м., реєстраційний номер майна - 23245296 та земельної ділянки, призначеної для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер № НОМЕР_2, площею 0,0574 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_1 і після проведення експертної оцінки передано на реалізацію, відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Електронні торги, які призначались на 16.04.2018 р., 04.06.2018 р. та 20.07.2018 р. не відбулись - у зв"язку з відсутністю допущених учасників торгів. Іпоткодержатель - ПАТ "Укрсоцбанк" двічі не скористався правом передбаченим ст. 49 Закону України "Про іпотеку" - протягом 10 днів придбати предмет іпотеки за результатами перших та других електронних торгів шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, а також не виявив бажання залишити за собою нереалізоване арештоване майно за ціною третіх електронних торгів, відповідно до норм ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження". 28.08.2018 на підставі п.3 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції №1404-VIII від 02.06.2016) виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 442/7856/14-ц, виданого 26.11.2014 р. Дрогобицьким міськрайонним судом завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачеві - ПАТ "Укрсоцбанк"

09.08.2016 року державним виконавцем відділу прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 46385056 з підстав п.2 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV.

В подальшому, 28.09.2016 року дана постанова скасована, наступні виконавчі дії проводились у рамках ВП № 46385056.

28 серпня 2018 року заступником начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світланою Тадеївною було прийнято постанову ВП №46385056 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 85439,00 грн.

10 жовтня 2018 року заступником начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світланою Тадеївною було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №57384786 з виконання постанови від 28.08.2018 р. ВП №46385056.

Позивач не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору та постановою про відкриття виконавчого провадження звернувся із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016р. та Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).

Відповідно до ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV (в редакції, що була чинною до 02.06.2016 р.) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній з 02.06.2016 року по 28.08.2018 року) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 3 ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Водночас, частиною 2 статті 27 та частиною 3 статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній з 28.08.2018 року) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено, що Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області постанова про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору ані 13 лютого 2015 року після спливу встановлено державним виконавцем строку на добровільне виконання виконавчого листа №442/7856/14-ц, ані 09 серпня 2016 року у зв'язку з поверненням виконавчого документа ПАТ "Укрсоцбанк" не виносилась.

Постанова про стягнення виконавчого збору винесена лише 28.08.2018 р. після повторного повернення виконавчого листа №442/7856/14-ц ПАТ "Укрсоцбанк".

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України "Про виконавче провадження" містить окрім іншого норми, які визначають розмір штрафної санкції - розмір виконавчого збору.

З урахуванням редакцій Закону, які були чинними в періоди існування правопорушення, розмір виконавчого збору становить:

-у період до 02.06.2016 р. - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню;

- у період з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р. - 10 відсотків фактично стягнутої суми;

- у період після 28.08.2018 р.- 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Таким чином у періоди існування правопорушення позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась двічі.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 p. у справі №1-7/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що "За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чиності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Суд зазначає, що норми ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", що були чинними в період з 02.06.2016 р. до 27.08.2018 р. зменшували відповідальність ОСОБА_1, як боржника, в порівнянні з нормами ст.27 Закону, які були чинними до 02.06.2016 р. та з 28.08.2018 р.

Постановою Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 04.03.2015 р. ВП №46385056 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №442/7856/14-ц, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 26.11.2014 року.

Постановою ВДВС Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області 09.08.2016 року повернуто виконавчий документ стягувану.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повинен був прийняти постанову про стягнення виконавчого збору 13 лютого 2015 року, тобто після спливу 10 днів з дня отримання виконавчого листа №442/7856/ 14-ц, або 09 серпня 2016 року, у зв'язку з поверненням виконавчого документа ПАТ "Укрсоцбанк".

Отже, з огляду на вищевикладене суд не бере до уваги покликання відповідача на те що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 09.08.2016 року скасована 28.09.2016 року, а тому наступні виконавчі дії проводились в рамках ВП №46385056, оскільки відповідач приймаючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві повинен був прийняти постанову про стягнення виконавчого збору.

Системний аналіз вищевказаних норм права дає підстави стверджувати, що розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1, повинен визначатися нормою ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка була чинною з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р.

Верховний Суд у постанові від 18.04.2018 р. у справі №761/11524/15-ц зазначив, що відповідно до ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинною з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р.) підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Оскільки суд дійшов висновку, що розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 визначається відповідно до норм ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що була чинною з 02.06.2016 р. до 28.08.2018 р.), та з урахуванням того що виконавчою службою не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом №442/7856/14-ц, то у Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області були відсутні правові підстави для винесення постанови від 28.08.2018 року ВП №46385056 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 85439,00 грн а в результаті і постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 року ВП № 57384786.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку що адміністративний позов належить задовольнити.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України належить стягнути на користь ОСОБА_1 з Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати неправомірними дії заступника начальника Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Кушнір Світлани Тадеївни щодо винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору від 28.08.2018 року № 46385056 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 року ВП № 57384786.

3. Визнати протиправними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28.08.2018 року № 46385056 та постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2018 року ВП № 57384786.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; РНОКРР НОМЕР_1) з Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (82100, м. Дрогобич, вул. 22 Січня, 43; ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 287 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гулкевич І.З.