Справа № 320/5299/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року № 320/5299/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сектору містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення і наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Сектору містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, у якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Сектору містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації від 05.09.2018 №1164-24;

- визнати протиправним та скасувати наказ рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 23.07.2018 №1.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що розміщення ним тимчасової споруди для ведення підприємницької діяльності здійснено на підставі належним чином оформлених документів та згідно вимог законодавства. Будь-яких порушень під час розміщення тимчасової споруди позивач не допускав, а отже рішення інспектора контролюючого органу про скасування паспорта прив'язки тимчасової споруди винесено незаконно, з перевищенням своїх повноважень, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що паспорт прив'язки тимчасової споруди Сектором містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації був виданий з порушенням вимог державних будівельних норм, що регулюють мінімально допустимі протипожежні розриви між спорудами, що у силу пункту 6 частини четвертої статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є підставою для скасування паспорта прив'язки від 19.04.2018 №16.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

13 лютого 2014 року, розглянувши звернення ФОП ОСОБА_1, виконавчий комітет Бородянської селищної ради Бородянського району Київської області прийняв рішення №18, яким надав згоду ФОП ОСОБА_1 на виготовлення паспорта прив'язки для встановлення тимчасової споруди по АДРЕСА_1 (а.с. 34).

19 квітня 2018 року Сектор містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації оформив позивачеві Паспорт прив'язки тимчасової споруди (МАФ) для ведення підприємницької діяльності, який зареєстрований за №16 від 19.04.2018 (а.с. 6-48).

У період з 02.07.2018 по 27.07.2018 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області було проведено планову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил сектором містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації.

Результати перевірки оформлені актом від 23.07.2018 (а.с. 84-109).

За наслідками перевірки дотримання вимог законодавства при видачі паспортів прив'язки тимчасових споруд Департаментом ДАБІ у Київській області були виявлені порушення вимог пункту 3.25, 3.24а* додатку 3.1 ДБН 360-92** та статей 23, 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Суть виявлених порушень полягає у невідповідності схеми прив'язки тимчасової споруди (МАФу) до вимог 3.25, 3.24а* додатку 3.1 ДБН 360-92**, якими визначені мінімально допустимі протипожежні розриви.

Так, перевіркою встановлено, що на відстані у 7,24 та 5, 24 метри від тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 знаходяться інші споруди. При цьому мінімально допустимий протипожежний розрив для тимчасових споруд становить 10 метрів.

З урахуванням викладеного Департамент ДАБІ у Київській області дійшов висновку, що паспорт прив'язки від 19.04.2018 №16 Сектором та архітектури Бородянської районної державної адміністрації було оформлено протиправно, оскільки наміри щодо місця розташування тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 не відповідали вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил.

Розглянувши матеріали перевірки, оформленої актом від 23.07.2018, Департамент ДАБІ у Київській області прийняв рішення від 23.07.2018 №1, яким скасував паспорт прив'язки тимчасової споруди (МАФ) для ведення підприємницької діяльності від 19.04.2018 №16 (а.с. 52).

На підставі вказаного рішення Сектором містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації видано наказ від 05.09.2018 №11/16-24, яким скасовано дію паспорту прив'язки тимчасової споруди (МАФ) для ведення підприємницької діяльності від 19.04.2018 №16 (а.с. 50).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Законом що визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначає Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 (далі - Порядок №244).

Відповідно до пункту 1.3 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Пунктом 2.1 Порядку №244 визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС.

Згідно з пунктом 2.2 Порядку №244 замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.

Пунктом 2.3 Порядку №244 передбачено, що до заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

У силу пункту 2.4 Порядку №244 відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку №244 для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб'єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб'єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України"; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж. Зазначені документи замовником отримуються самостійно.

Згідно з пунктом 2.7 Порядку №244 паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.

Пунктами 2.10, 2.11. Порядку №244 передбачено, що паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Паспорт прив'язки включає: схему розміщення ТС, виконану на топографо-геодезичній основі у масштабі 1:500, а також схему благоустрою прилеглої території; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1: 50 (для стаціонарних ТС); технічні умови щодо інженерного забезпечення ТС, отримані замовником у балансоутримувача відповідних мереж; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація). Цей перелік документів є вичерпним.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об'єктів благоустрою є, зокрема, малі архітектурні форми.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об'єкта благоустрою. До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об'єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Згідно з розділом 3 ДБН В.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі» (далі ДБН В.2.2-23:2009) малі архітектурні форми - павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо).

Павільйон - торговельний об'єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців.

Проектування нових, реконструкцію і розширення існуючих будинків та окремих приміщень підприємств роздрібної торгівлі (магазинів, ринків), за винятком будинків оптової (гуртової) торгівлі, магазинів із продажу автомобілів (автосалонів) і запчастин до них, магазинів зброї, магазинів-складів будівельних матеріалів, магазинів виробничих фірм, а також магазинів тимчасового функціонування здійснюється відповідно до ДБН В.2.2-23:2009. «Будинки і споруди. Підприємства торгівлі».

Вимоги цих Норм є обов'язковими для юридичних і фізичних осіб - суб'єктів інвестиційної діяльності на території України незалежно від форм власності та відомчої належності.

Відповідно до розділу 3 ДБН В.2.2-23:2009 «Підприємства торгівлі» (далі ДБН В.2.2-23:2009) Малі архітектурні форми - павільйони, кіоски, торговельні намети, рундуки тощо переважно збірно-розбірної конструкції, які застосовуються поряд із засобами благоустрою, включаючи невеликі споруди для відпочинку людей/покупців (лави, можливо тіньові навіси або перголи), урни для сміття, а також різноманітні елементи декоративно-прикладного мистецтва (наприклад, скульптури, декоративні басейни, фонтани тощо).

Павільйон - торговельний об'єкт у роздрібній торгівлі, призначений для організації продажу товарів кінцевим споживачам, розміщений в окремій споруді полегшеної конструкції та має торговельну залу для покупців.

Пунктом 5.2 ДБН В.2.2-23:2009 передбачено, що тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10 м. Допускається розташовувати вказані споруди біля зовнішніх стін будинків та інших споруд, якщо такі стіни не мають отворів (прорізів) і відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін та за умови забезпечення проїзду для пожежних машин згідно з вимогами нормативних документів.

Тотожні норми щодо відстані між тимчасовою спорудою та іншими об'єктами архітектури визначені у пункті 1.14 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справи України від 30.12.2014 № 1417, відповідно до яких тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, крім тих, що розміщуються на території ринків, відповідно до затвердженого плану-схеми повинні розміщуватися на відстані не менше 10 м від інших будівель та споруд, крім випадків, коли згідно з будівельними нормами потрібна більша протипожежна відстань або коли їх можна встановлювати біля зовнішніх стін без отворів, які відповідають вимогам будівельних норм до протипожежних стін.

З аналізу вищевикладених правових норм слідує, що тимчасова споруда для провадження підприємницької діяльності є елементом благоустрою, розміщення якої здійснюється на підставі дозвільного документу - паспорта прив'язки, який видає відповідний орган за зверненням особи, яка бажає розмістити тимчасову споруду, з дотриманням вимог, державних стандартів, норм і правил, зокрема, у частині дотримання протипожежних розривів.

Згідно графічних матеріалів, відстань від павільйону ФОП ОСОБА_1 до споруди, розташованої на північ, становить 7,24 метрів; відстань від павільйону ФОП ОСОБА_1 до споруди, розташованої на південь, становить 5,24 метрів (а.с. 13-14).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що паспорт прив'язки тимчасової споруди (МАФ) від 19.04.2018 №16 виданий Сектором містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації з порушенням вимог пункту 5.2 ДБН В.2.2-23:2009 та пункту 1.14 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справи України від 30.12.2014 № 1417.

Відповідно до пункту 2.14 паспорт прив'язки ТС не надається за умов: подання неповного пакета документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку; подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку. Ненадання паспорта прив'язки з інших підстав не допускається.

При цьому, відповідно до пункту 2.27 Порядку № 224 дія паспорта прив'язки ТС анулюється за таких умов: недотримання вимог паспорта прив'язки при її встановленні; невстановлення ТС протягом 6 місяців з дати отримання паспорта прив'язки; надання недостовірних відомостей у документах, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку, під час підготовки паспорта прив'язки ТС.

Суд зазначає, що порушення правил пожежної безпеки при встановленні тимчасової споруди є достатньою підставою для анулювання паспорту прив'язки, що відображено у постанові Верховного Суду від 27 березня 2018 року по справі № 712/16025/13-а.

Частиною 4 статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об'єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право, зокрема, скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об'єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

З урахуванням викладеного суд погоджується з висновками Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про порушення Сектором містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації вимог пункту 1.12 Порядку № 244, пункту 5.2 ДБН В.2.2-23:2009 та пункту 1.14 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справи України від 30.12.2014 № 1417, що у силу пункту 6 частини четвертої статті 41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є підставою для скасування паспорта прив'язки від 19.04.2018 №16.

За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 23.07.2018 та наказу Сектору містобудування та архітектури Бородянської районної державної адміністрації Київської області від 05.09.2018 №11/16-24 про скасування паспорту прив'язки тимчасової споруди від 19.04.2018 №16.

Доводи позивача з приводу того, що паспорт прив'язки тимчасової споруди не є рішенням уповноваженого органу містобудування та архітектури, а відтак не може бути скасованими за наслідками здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, суд відхиляє.

Суд зазначає, що за своєю юридичною природою нормативно-правовий акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово.

Що стосується актів ненормативного характеру (актів індивідуальної дії), то вони породжують права та обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Так, правовий акт індивідуальної дії є актом (рішенням) суб'єкта владних повноважень, виданим (прийнятим) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд зазначає, що підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки, який оформлюється відповідним виконавчим органом сільської, селищної, міської ради,

районної державної адміністрації на підставі звернення замовника, та визначає місце встановлення тимчасової споруди і схему благоустрою прилеглої території.

Отже, паспорт прив'язки поєднує в собі ознаки акта індивідуального дії й проектної документації, оскільки одночасно є документом, що містить архітектурно-планувальні рішення щодо тимчасової споруди та є дозволом на розміщення тимчасової споруди, який видається уповноваженим суб'єктом у сфері містобудівної діяльності у порядку та на підставі Порядку №244.

З урахуванням викладеного, паспорт прив'язки тимчасової споруди є правовим актом індивідуальної дії органу містобудування та архітектури, який може бути скасованим за умови невідповідності його вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Щодо доводів позивача про те, що він не може відповідати за помилки, допущені суб'єктом владних повноважень при реалізації останнім своєї компетенції у публічно-правових відносинах, суд зазначає наступне.

У спорі, що розглядається, індивідуальне право (інтерес), яке виражається у гарантованому частиною першою статті 42 Конституції України права на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, протиставляється публічному інтересу, який виражається у дотриманні правил благоустрою населеного пункту, спрямованих на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004, виходячи зі змісту частини першої статті 8 Конституції України, охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Одним з проявів верховенства права, як підкреслюється у підпункті 4.1 цього рішення, є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об'єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Про необхідність забезпечення справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому, йдеться також у ряді рішень Європейського Суду з прав людини (рішення у справі «Ст'єрна проти Фінляндії» (Stjerna v. Finland № 18131/91) та рішення у справі «Юханссон проти Фінляндії» (Johansson v. Finland № 10163/02).

Відтак, забезпечення справедливого балансу приватного та публічного інтересів у даній справі полягає у необхідності дотримання суб'єктом господарської діяльності правил благоустрою, визначених, зокрема, Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Порядком № 244, пунктом 5.2 ДБН В.2.2-23:2009 та пунктом 1.14 розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, та виконання обов'язку органом державного архітектурно-будівельн6ого нагляду щодо забезпечення дотримання правил благоустрою всіма суб'єктами містобудівної діяльності.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 11.12.2018.

Суддя Леонтович А.М.