Справа № 0240/2762/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 грудня 2018 р. Справа № 0240/2762/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк А.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко А.В.

представника відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожний ресурс" (пл. Гагаріна, 2, м. Вінниця, Вінницька область, 21018)

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100)

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожний ресурс" (далі - позивач, ТОВ "Дорожний ресурс") з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Вінницькій області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 04.07.2018 року по 10.07.2018 року, на підставі направлення від 04.07.2018 року за №1684, виданого ГУ ДФС у Вінницькій області, ОСОБА_2, головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Вінницької ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідно до ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 04.07.2018 року № 4028, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожний ресурс» по взаємовідносинах з ТОВ «Аскалія» () за серпень, жовтень 2017 року та ТОВ «БК Карті» () за серпень, вересень, жовтень 2017 року.

Позивач вказав, що за результатами проведеної перевірки було складено Акт №3394/1415/41201879 від 13.07.2018 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожний ресурс» () достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Аскалія» () за серпень, жовтень 2017 року та ТОВ «БК Карті» () за серпень, вересень, жовтень 2017 року» (далі - Акт перевірки).

01.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2018 року, яким відповідачем повідомлено ТОВ «Дорожний ресурс», що згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 статті 54, пунктом 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, на підставі акта перевірки № 3394/1415/41201879 від 13.07.2018 року, встановлено порушення п. 198.1., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, у звязку з чим збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 3 349 375,00 грн., з яких: 2 679 500,00 грн. - за податковими зобовязаннями, 669 875, 00 - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням - рішенням, ТОВ «Дорожний ресурс» звернулося до суду із даним адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області, оскільки воно, на думку позивача, не відповідає положенням чинного законодавства України.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 20.08.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

12.09.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній зазначає, що ГУ ДФС у Вінницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дорожній ресурс» по взаємовідносинах з ТОВ «Аскалія» за серпень, жовтень 2017 року та ТОВ «БК Карті» за серпень, вересень, жовтень 2017 року, за результатами якої було оформлено Акт від 13.07.2018 року №3394 / 1415/41201879.

Вказаний акт став підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення № від 01.08.2018 року.

Так, приймаючи оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, податковий орган дійшов до висновку про нереальність та фіктивність господарських операцій ТОВ «Дорожній ресурс» та його контрагентів: ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» у період, що перевірявся. При цьому, на переконання відповідача, у контрагентів позивача - ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» відсутні необхідні умови та ознаки, що необхідні для здійснення задекларованих господарських операцій, та підтверджує, що вказані підприємства фактично не реалізували ТОВ "Дорожній ресурс" товари. Відтак, відповідач вважає, що податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН на адресу ТОВ "Дорожній ресурс" та відображені в його податковому обліку (декларації з податку на додану вартість) не можуть вважатися такими, що підтверджують реальність проведення операцій з придбання товару.

Податковий орган вважає, що у ТОВ "Дорожній ресурс" відсутній взаємозв'язок між укладеними з ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» договорами та використання їх у своїй господарській діяльності, а господарські операції здійсненні без належної обачливості або при наявності узгоджених дій з ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» з метою отримання податкової вигоди.

Водночас, на переконання відповідача, наявність у ТОВ "Дорожній ресурс" податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Таким чином, відповідач вказав на порушення позивачем п. 198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), а також вчинення дії, що спрямовані на неправомірне включення до складу податкового кредиту суми ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» без фактичного здійснення господарських операцій на загальну суму ПДВ - 2 679 500 грн., в т.ч. за період серпень 2017 року на суму 1138684 грн., за період вересень 2017 року на суму 875629 грн, за період жовтень 2017 року на суму 665186 грн.

З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

18.09.2018 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій представник зазначає, що контролюючим органом не здійснювалось належної перевірки первинно-бухгалтерських документів ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», а також їх контрагентів, не перевірялася наявність господарсько-правових стосунків з іншими суб'єктами господарювання по оренді основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортних засобів, наявності правовідносин по зберіганню матеріальних цінностей, наявність укладених цивільно-правових угод з іншими субєктами господарювання.

Представник зауважив, що з урахуванням змісту акту перевірки, не існує жодних належних та допустимих доказів щодо відсутності у контрагентів позивача - ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», а також їх контрагентів у ланцюгу, матеріальних ресурсів, а відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб'єктів господарювання для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

При цьому, в законодавстві України відсутня норма, яка б зобов'язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Крім того, позивач вказав, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Також, на думку позивача, невиваженими є посилання контролюючого органу на інформацію, яка наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо наявності кримінальних проваджень, у межах яких, встановлюються факти причетності ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» до незаконних міжрегіональних схем щодо ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів, надання податкової вигоди субєктам господарської діяльності реального сектору економіки.

Так, проведення слідчих дій у межах досудових розслідувань в силу приписів кримінального-процесуального законодавства України є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, а наявність порушеного кримінального провадження, до моменту прийняття судом вироку не засвідчує наявність або відсутність в діях особи складу злочину. При цьому результати оперативно-розшукових заходів в рамках кримінальної справи є не доказами, а лише відомостями про джерело тих фактів, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом.

Таким чином, позивач вважає, що факт проведення правоохоронними органами досудового розслідування за фактом створення і діяльності фіктивних підприємств не є належним доказом причетності ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» до категорії фіктивних та транзитних, і не може слугувати підставою для донарахування податкових зобовязань позивачу.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 01.08.2018 року, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «Дорожний ресурс» за платежем податок на додану вартість на суму 3 349 375,00 грн., з яких: 2 679 500,00 грн. - за податковими зобовязаннями, 669 875, 00 - за штрафними (фінансовими) санкціями, є неправомірним та прийнято ГУ ДФС у Вінницькій області з порушенням норм чинного законодавства України, а поданий ТОВ «Дорожний ресурс» позов до ГУ ДФС у Вінницькій області є обґрунтованим.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, що підтверджується відповідною розпискою. Разом з цим, подав до суду клопотання від 04.12.2018 року про розгляд справи без його участі. Крім того, вказав, що позовні вимоги підтримує, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала. При цьому, свою позицію обґрунтовувала тим, що перевірка проведена правомірно, виявлені перевіркою порушення податкового законодавства встановлені вірно, з урахуванням усіх обставин, податкове повідомлення-рішення винесене відповідно до вимог чинного законодавства, у зв'язку із чим, підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що у період з 04.07.2018 року по 10.07.2018 року, на підставі направлення від 04.07.2018 року за №1684, виданого ГУ ДФС у Вінницькій області, головним державним ревізором-інспектором відділу аудиту платників території обслуговування Вінницької ОДПІ управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_2, відповідно до ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 04.07.2018 року № 4028, проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожний ресурс» по взаємовідносинах з ТОВ «Аскалія» за серпень, жовтень 2017 року та ТОВ «БК Карті» за серпень, вересень, жовтень 2017 року.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт №3394/1415/41201879 від 13.07.2018 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожний ресурс» достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Аскалія» за серпень, жовтень 2017 року та ТОВ «БК Карті» за серпень, вересень, жовтень 2017 року».

01.08.2018 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2018 року, яким відповідачем встановлено порушення ТОВ «Дорожний ресурс» вимог п. 198.1., п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, у звязку з чим позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість на суму 3 349 375,00 грн., з яких: 2 679 500,00 грн. - за податковими зобовязаннями, 669 875, 00 - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

З акту перевірки вбачається, що підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення стали висновки контролюючого органу, про нереальність здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» (далі - контрагенти) та, відповідно, недостовірність показників податкового обліку з ПДВ, сформованих на підставі спірних господарських операцій.

Відповідно до Акту перевірки щодо порушення позивачем податкової дисципліни під час взаємовідносин із ТОВ «БК Карті» у періоді, охопленому перевіркою, зазначено, що згідно облікової картки платника податків ТОВ «БК Карті» станом на дату проведення господарських операцій із ТОВ «Дорожний ресурс» перебувало на обліку у Маріупольській ОДПІ (Лівобережне відділення) ГУ ДФС у Донецькій області. Основний вид діяльності - 41.20 - будівництво житлових і нежитлових будівель. Штатна чисельність працівників - 3 особи. Декларація із податку на прибуток, звіт про фінансові результати підприємством не надавались

Станом на дату проведення перевірки, відповідно до облікової картки платника податків ТОВ «БК Карті» перебувало на обліку у Ковельській ОДПІ ТУ ДФС у Волинській області, директор - ОСОБА_3..., починаючи з 01.2018 підприємство не звітує.

Водночас за змістом Акту, в ході проведення перевірки згідно з даними ЄРПН за період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року було встановлено, що ТОВ «БК Карті» здійснювало господарські операції з придбання різного виду промислових та продовольчих товарів, в тому числі металопрокату, одягу, сантехніки, паливно-мастильних матеріалів тощо.

В ході аналізу ЄРПН за період з 01.08.2017 року по 31.10.2017 року встановлено, що основним постачальником ТОВ «БК Карті» є ТОВ «ГУНД ТРЕЙД» (). При проведенні аналізу діяльності цього підприємства встановлено, що операції ТОВ «ГУНД ТРЕЙД» з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями по ланцюгу постачання за вересень 2017 року неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить по відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

У звязку з цим, за змістом Акту ТОВ «ГУНД ТРЕЙД» фактично можливо не здійснювало господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, а також встановлено факти підміни (зміни) номенклатури товарних груп по ланцюгу постачання. Таким чином, встановлено проведення ТОВ «ГУНД ТРЕЙД» ризикових операцій (у якості «зустрічного транзиту» по ланцюгу постачання на адресу ймовірних «вигодонабувачів», у якості «транзиту» по ланцюгу постачання на адресу ймовірних «вигодонабувачів»).

Також описова частина Акту містить посилання на те, що від ГУ ДФС у Донецькій області з метою недопущення втрат бюджету, оперативного реагування та подолання економічних ризиків в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 № 543 «Про забезпечення комплексного контролю додаткових ризиків з ПДВ» повідомлено листом від 09.10.2017 № 8470/7/05-99-п46-03 про існування сумнівних операцій, здійснених у вересні 2017 року по наступним платникам ГУ ДФС у Донецькій області: ТОВ «ВЕЙК ТРЕЙД» (), ТОВ «КРІОН ПЛАС» (), ТОВ «ГУНД ТРЕЙД» (), ТОВ «АСКАЛІЯ» (), ТОВ «Депорта» (), ТОВ «БК Карті» ().

Зокрема, в листі серед іншого, вказано про те, що ТОВ «БК Карті» здійснює підміну позицій товарних груп, що реалізуються на адресу інших субєктів господарювання, виступає у ланцюгу постачання товару ймовірним «зустрічним транзитером». Таким чином, за змістом листа, встановлено проведення ТОВ «БК Карті» ризикових операцій у якості "зустрічного транзитера" по ланцюгу постачання на адресу ймовірних «вигодонабувачів») на суму ПДВ 4 284 411,90 грн.

Окрім цього, за змістом Акту, від ГУ ДФС у Донецькій області з метою недопущення втрат бюджету, оперативного реагування та подолання економічних ризиків в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 року № 543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ», надіслано на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області листи від 03.11.2017 року № 9646/7/05-99-12-01-12, від 18.01.2018 року №445/7/05-99-12-01-12, від 12.01.2018 року №288/7/05-99-12-01-12 про виявлення ризикових підприємств, якими у Єдиному реєстрі податкових накладних станом на 03.11.2017 року зареєстровані податкові накладні з датою виписки жовтень 2017 року.

Як вказано в описовій частині Акту, у листі, серед зазначених підприємств як ризикових, наводиться інформація щодо наявності у ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» ознак фіктивності. Зокрема, проведеним аналізом даних у ЄРПН встановлено, що у жовтні 2017 року вказані підприємства здійснювали операції з реалізації та придбання товарів (послуг), які мають ознаки «транзитних»... Також на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області від ГУ ДФС у Донецькій області надійшов лист №6542/7/05-99-14-15 від 18.06.2018 року, яким надіслано податкову інформацію № 8204/7/05-99-12-19/41377509 від 03.10.2017 року та №9181/7/05-99-46-03/41377509 від 24.10.2017 року щодо ТОВ «БК Карті». У даних податкових інформаціях наведено дані, що свідчать про наявність ознак фіктивності у діяльності ТОВ «БК Карті», в тому числі відсутність основних засобів, трудових ресурсів, іншої матеріально-технічної бази, необхідної для здійснення господарської операції підприємства. Також наведено інформацію щодо непідтвердження здійснених господарських операцій з придбання та реалізації ТОВ «БК Карті» робіт, послуг за період серпень - жовтень 2017 року.

Отже, передумовою для висновків контролюючого органу щодо порушення податкової дисципліни позивачем та відповідно - для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є інформація, викладена у листах ГУ ДФС у Донецькій області щодо сумнівів останнього у належності ТОВ «БК Карті» до реального сектору економіки.

В свою чергу в основу висновків Акту перевірки щодо порушення позивачем податкової дисципліни під час взаємовідносин із ТОВ «Аскалія» у періоді, охопленому перевіркою, покладено наступну інформацію.

ТОВ «Аскалія» станом на дату проведення господарських операцій із ТОВ «Дорожний ресурс» перебувало на обліку у Маріупольській ОДПІ (Лівобережне відділення) ГУ ДФС у Донецькій області. Основний вид діяльності - 46.19 - діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту. Штатна чисельність - 1 особа. Директор - ОСОБА_4. Декларація із податку на прибуток, звіт про фінансові результати підприємством не надавались.

Станом на дату проведення перевірки ТОВ «Аскалія» перебувало на обліку у ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві.

За змістом Акту, від ГУ ДФС у Донецькій області з метою недопущення втрат бюджету, оперативного реагування та подолання економічних ризиків в рамках наказу ДФС України від 28.07.2015 року №543 «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ» повідомлено листом від 09.10.2017 року № 8470/7/05-99-п46-03 про виявлення сумнівних операцій, здійснених у вересні 2017 року по наступним платникам ГУ ДФС у Донецькій області: ТОВ «ВЕЙК ТРЕЙД» (), ТОВ «КРІОН ПЛАС» (), ТОВ«ГУНД ТРЕЙД» (), ТОВ «АСКАЛІЯ» (), ТОВ «Делорта» (), ТОВ «БК Карті» ().

У листі серед іншого, зазначено, що ТОВ «Аскалія» виступає у ланцюгу постачання послуг «транзитером», реалізуючи товари (послуги) різноманітної номенклатури зі значними обсягами контрагентам - можливим «вигодонабувачам» з метою розповсюдження схемного податкового кредиту по мінімізації податкових зобовязань.

При проведенні аналізу діяльності підприємства встановлено, що операції ТОВ «Аскалія» з контрагентами-покупцями по ланцюгу постачання за вересень 2017 року неможливо підтвердити стосовно реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, що свідчить по відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської, економічної діяльності, технічного персоналу.

У звязку з цим, за змістом Акту, вказане підприємство не мало можливості фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, а також встановлено факти реалізації послуг без наявності придбання, здійснення діяльності, яка не відповідає основному виду діяльності підприємства.

Крім цього, згідно з описовою частиною Акту, від ГУ ДФС у Донецькій області на адресу ГУ ДФС у Вінницькій області надійшла узагальнена податкова інформація від 28.11.2017 року №559 05-99-14-15-09 щодо ТОВ «Аскалія» за звітні періоди декларування ПДВ жовтень 2017 року. У цій податковій інформації було зазначено про те, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Аскалія» за жовтень 2017 року спрямована на зменшення бази оподаткування, не має під собою розумної, економічно обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети.

Отже, використовуючи судову доктрину «Зміст над формою», документальне оформлення ТОВ «Аскалія» здійснених у жовтні 2017 року фінансово-господарських операцій не має під собою юридичних та податкових наслідків. Оскільки вони визначаються відповідно до правовідносин, що реально настали між сторонами, відповідно до сутності та змісту правочину, а між ТОВ «Аскалія» та його постачальниками і покупцями у вересні 2017 року були відсутні реальні правочини, які б призводили до зміни активів та пасивів учасників руху ПДВ.

Також позиція контролюючого органу обґрунтована тим, що від ГУ ДФС у Донецькій області на адресу управління аудиту ГУ ДФС у Вінницькій області надійшов лист № 860/21-04-02 від 03.07.2018 року, яким повідомлено, що ТОВ «Дорожний ресурс» проведено сумнівні фінансово-господарські операції по придбанню товарно-матеріальних цінностей. У "зустрічних" транзитів, які мають ступінь ризику в частині формування податкового кредиту та здійснюють реалізацію товарів, відмінних від придбаних, а саме ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті»... у придбанні зазначених постачальників взагалі відсутні зазначені вище товарно-матеріальні цінності.

За результатом подальшого відпрацювання (аналізу єдиного реєстру судових рішень) стало відомо, що ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті», здійснюючи свою фінансово-господарську діяльність, були задіяні у незаконних міжрегіональних схемах щодо ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів, надання податкової вигоди субєктам господарської діяльності реального сектору економіки.

Вказане на думку контролюючого органу підтверджується: перебування в провадженні другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва кримінального провадження №0001129 від 16.11.2016 за ч. З 22. ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190 КК України; перебування в провадженні СВФР ДПІ у Новокодацькому районі м. Дніпра ГУ ДФС в Дніпропетровській області кримінального провадження № 0000005 від 30.01.2018 за ч. 3 ст. 212 КК України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, юридичних осіб - підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є достовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» є юридичними особами, що не перебувають у стані припинення та здійснюють наступні види діяльності:

1). ТОВ «БК КАРТІ»: Код КВЕД 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; Код КВЕД 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; Код КВЕД 43.21 Електромонтажні роботи; Код КВЕД 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; Код КВЕД 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; Код КВЕД 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; Код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у.; Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; Код КВЕД 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).

2). ТОВ «АСКАЛІЯ»: Код КВЕД 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; Код КВЕД 01.64 Оброблення насіння для відтворення; Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основний); Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.32 Оптова торгівля м'ясом і м'ясними продуктами; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; Код КВЕД 46.63 Оптова торгівля машинами й устаткуванням для добувної промисловості та будівництва; Код КВЕД 82.91 Діяльність агентств зі стягування платежів і бюро кредитних історій; Код КВЕД 84.23 Діяльність у сфері юстиції та правосуддя; Код КВЕД 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; Код КВЕД 46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткуванням і приладдям до нього; Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права; Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; Код КВЕД 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; Код КВЕД 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; Код КВЕД 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.

Разом з цим, ТОВ «Дорожний ресурс» згідно з установчими документами та відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснює такі види діяльності: Код КВЕД 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у.; Код КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим зерном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування; Код КВЕД 78.30 Інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами; Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); Код КВЕД 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; Код КВЕД 42.11 Будівництво доріг і автострад; Код КВЕД 42.13 Будівництво мостів і тунелів.

Отже, враховуючи офіційні відомості, внесені до Єдиного державного реєстру, щодо контрагентів позивача, а саме: ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», станом на дату укладення господарських договорів із ТОВ "Дорожний ресурс", ці юридичні особи були офіційно зареєстровані, договори укладалися щодо діяльності, вид якої офіційно внесено до статутних документів цих субєктів господарювання та зафіксовано у державному реєстрі, первинна документація видана за підписами осіб, які визначено у Єдиному державному реєстрі як керівники ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», а відтак будь-яких сумнівів у належній правосубєктності та добросовісності поведінки вказаних контрагентів у ТОВ «Дорожний ресурс» обєктивно не виникало та виникнути не могло.

Статтею 204 ЦК України закріплено принцип презумпції правомірності правочину, відповідно до якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У цьому випадку ані договір поставки № 532 від 25.07.2017 року, що укладений між ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Дорожний ресурс», ані договір № 1108117/1 від 11.08.2017 року, укладений між ТОВ «Аскалія» та ТОВ «Дорожний ресурс», недійсними не визнавались та є правомірними.

Більш того, як зазначено в Акті перевірки, на адресу ТОВ «Дорожний ресурс» були складені податкові накладні, якими супроводжувались господарські операції із ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія». Вказані накладні відповідно до вимог чинного законодавства зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Суми ПДВ за податковими накладними, виданими ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», були включені позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

Водночас, відповідно до Акту перевірки, контролюючим органом не здійснювалось належної перевірки первинно-бухгалтерських документів ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», а також їх контрагентів, у тому числі ТОВ «ГУНД ТРЕЙД», та інших, не перевірялася наявність господарсько - правових стосунків з іншими суб'єктами господарювання по оренді основних засобів виробництва, складських приміщень, транспортних засобів; наявність правовідносин по зберіганню матеріальних цінностей; наявність укладених цивільно-правових угод з іншими субєктами господарювання.

Варто зауважити, що відсутність у контрагентів позивача - ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія», а також їх контрагентів у ланцюгу, матеріальних ресурсів, а також відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов'язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб'єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб'єктів господарювання для виконання зобов'язань по укладених ним договорах.

Крім того, суд наголошує, що законодавство України не зобов'язує підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит лише за їх наявності.

Суд також зазначає, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої ніж останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Крім того, головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом, а не інформацією, яка наведена в базах даних податкового органу.

В конкретному випадку акт перевірки не містить документального підтвердження щодо відсутності фінансово-господарських відносин позивача із його контрагентами, а викладені у ньому висновки щодо нереальності укладених правочинів не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, допускають припущення.

Суд зазначає, що абсолютно невиваженими є посилання контролюючого органу на інформацію, щодо наявності кримінальних проваджень, у межах яких, встановлюються факти причетності ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» до незаконних міжрегіональних схем щодо ухилення від сплати податків, конвертації грошових коштів, надання податкової вигоди субєктам господарської діяльності реального сектору економіки.

Так, проведення слідчих дій у межах досудових розслідувань в силу приписів кримінального-процесуального законодавства України є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, а наявність порушеної кримінальної справи, до моменту прийняття судом вироку не засвідчує наявність або відсутність в діях особи складу злочину.

Таким чином, проведення правоохоронними органами досудового розслідування за фактом створення і діяльності фіктивних підприємств не є належним доказом причетності ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія» до категорії фіктивних та транзитних, не може слугувати підставою для донарахування податкових зобовязань позивачу.

При цьому, із матеріалів справи встановлено відсутність відомостей щодо прийняття процесуальних рішень у судових розслідуваннях, а також вироків суду, що набрали законної сили, стосовно створення і діяльності контрагентів позивача - ТОВ «БК Карті» та ТОВ «Аскалія».

Таким чином, суд наголошує, що юридична відповідальність згідно з норм чинного законодавства України є персоніфікованою. Підприємство, яке є сумлінним платником податків і виконало усі вимоги, з якими закон пов'язує право на зменшення обєкта оподаткування податком на додану вартість на суму податкового кредиту, не повинно нести відповідальність за дії своїх контрагентів.

При цьому, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та і застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України"),

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року справа «Булвес» АД - проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 означеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Відтак, суд наголошує, що сам факт наявності господарських відносин з контрагентами, які порушують податкове законодавство, не може тягнути за собою негативні наслідки для платника податків у вигляді зменшення податкового кредиту чи валових витрат, оскільки платник податків може бути необізнаним стосовно таких порушень та дійсних намірів тих фізичних осіб, які представляють того чи іншого його контрагента.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов'язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв'язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту (рішення Верховного Суду України від 31.01.2011 у справі № 21 -47а10).

В свою чергу, про реальність господарських операцій між ТОВ «Дорожний ресурс» та ТОВ «Аскалія», ТОВ «БК Карті» свідчить не тільки наявність необхідної первинної документації, а й те, що жодних конкретних порушень податкової дисципліни у контексті виконання сторонами договору поставки №532 від 25.07.2017 року та договору поставки № 1108117/1 від 11.08.2017 року акт перевірки не містить.

При цьому, суд критично оцінює абстракті формулювання акту перевірки щодо характеристик основних засобів ТОВ «Аскалія», ТОВ «БК Карті» та усі сумніви з приводу реальності постачання товарів на адресу ТОВ «Дорожний ресурс». Такі доводи є неспроможними та не можуть слугувати безумовною підставою для покладення відповідальності на ТОВ «Дорожний ресурс».

Посилаючись на нереальність здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті», відповідач вказує на те, що виписані ТТН на постачання товару від ТОВ «БК Карті» не можна вважати належно оформленими, оскільки немає можливості дослідити час прибуття вантажу, можливого простою вантажу, який підлягав транспортуванню, немає можливості ідентифікувати адресу складських приміщень постачальника, тому такі доводи ставлять під сумнів факт перевезення товару.

Правова позиція контролюючого органу обґрунтована п. 8.25, п. 8.26, п. 11.8 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363.

При цьому за змістом Акту, в ході аналізу товарно-транспортних накладних було встановлено, що перевезення придбаних товарів здійснювалось за рахунок покупця (Позивача) шляхом залучення автомобільного перевізника ТОВ «Автомагістраль Південь» автомобільним транспортом.

Відповідно до наданого до перевірки договору перевезення № 010917-07 від 01.09.2017 року, №010817-07 від 01.08.2017 року, укладеного з ТОВ «Автомагістраль Південь», фактичний обєм та загальна вартість виконаних послуг визначається на підставі актів виконаних робіт.

На виконання умов договору перевезення, було оформлено акти виконаних робіт.

За змістом Акту, відповідно до умов договору, одиницею виміру послуг з перевезення вантажів являється один тонно-кілометр, вартість повинна бути визначена у актах виконаних робіт.

Проте в ході дослідження ТТН, актів виконаних робіт на перевезення та відповідно до умов укладеного договору, встановлено відсутність будь-якої інформації щодо кілометражу таких перевезень, відповідно до чого неможливо встановити реальну відстань від ймовірного пункту навантаження товару та пункту його доставки (розвантаження).

Суд зазначає, що згідно ТТН перевезення здійснювалось низкою транспортних засобів із зазначенням марки, реєстраційного номера, даних водія.

Між тим, з метою встановлення інформації щодо фактичних власників, місця та дати реєстрації, моделі та модифікації, рік випуску, фактичну вагу та вантажопідйомність, а також інформації щодо зміни власників таких транспортних засобів протягом періоду починаючи з 01.08.2017 , було надано запит на адресу управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області.

Незважаючи на це, що жодних результатів щодо запитуваної інформації та її значення для висновків Акту перевірки контролюючим органом не наведено, вищевказані відомості використано контролюючим органом в якості аргументу для висновку по нереальність господарських операцій Позивача із контрагентами, охопленими перевіркою.

Однак варто зауважити, що згідно з п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Тобто, товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України, однак остання не є єдиним та безумовним документом, що затверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, вищезазначені Правила взагалі не визначають порядку заповнення ТТН. В свою чергу, сама по собі ТТН підтверджує лише факт перевезення товару.

Оприбуткування товару і, відповідно, віднесення їх до складу витрат та податкового кредиту з ПДВ, відбувалося на підставі видаткових і податкових накладних, які були - належним чином зареєстровані позивачем.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України «Щодо ствердження даних податкового обліку» від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11 сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце».

Крім цього, як видно із акту перевірки, в якості аргументу неналежної податкової дисципліни позивача контролюючим органом зауважено, що до перевірки не надано сертифікатів якості, аналізу відповідності товарів - засобів захисту рослин, що унеможливлює встановити походження товару.

При цьому, контролюючий орган посилається на приписи ст. 13 Закону України «Про ствердження відповідності», за якою постачальник зобов'язаний реалізовувати продукцію за : умови наявності у документах, згідно з якими йому передано відповідну продукцію, реєстраційних номерів сертифіката відповідності чи свідоцтва про визнання відповідності; припиняти реалізацію продукції, якщо вона не відповідає вимогам нормативних документів, зазначеним у декларації про відповідність або у сертифікаті відповідності чи свідоцтві про визнання відповідності.

На думку контролюючого органу, ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» не виконані обовязки з передачі товару, передбачені ст. 662 ЦК України, згідно з якою підтвердження якості з боку постачальника є сертифікат якості, який видається виробником на кожну партію товару.

На спростування такої позиції контролюючого органу, суд зазначає, що Закон України «Про підтвердження відповідності» втратив чинність на підставі Закону 124-VIII (124-19) від 15.01.2015, ВВР, 2015, № 14, ст. 96, а отже на час здійснення господарських операцій позивача із ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті», та на час проведення перевірки позивача вже був нечинним.

Більш того, сертифікати якості не є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», власне як й товарно - транспортні накладі, та жодним чином не можуть підтвердити/спростувати рух активів, що є визначальним у спірних правовідносинах.

На думку контролюючого органу, ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції на користь ТОВ "Дорожний ресурс" при використанні відповідних товарів не у господарській діяльності, складено первинні документи всупереч нормам ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

В свою чергу, за змістом Акту перевірки, при перенесенні ТОВ «Дорожний ресурс» інформації з неправомірно складених первинних документів до облікових регістрів порушено норми ч. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.1 Положення документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, абзацу 2 розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 31.11.1999 №291.

У звязку з цим, на думку контролюючого органу, вищезазначені документи не можуть за змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України вважатися документами на підтвердження податкового обліку та звітності.

У ТОВ «Дорожний ресурс», на думку контролюючого органу, відсутній взаємозвязок між укденими із ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» договорами та використання їх у своїй господарській діяльності, операції здійснені без належної обачливості або при наявності узгоджених дій із ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» з метою отримання податкової вигоди».

Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні облікові документи та регістри бухгалтерського обліку підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності врегульовано Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Відповідно до пп. 2.1, пп. 2.2 п. 2 Положення первинні документи - це документи, створені письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Відповідно до п. 198.1-198.3 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги, основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними /розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені податковими деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Більш того, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Таким чином, реєстрація податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних свідчить про визнання контролюючим органом зазначених у ній відомостей прийнятними, у звязку з чим усі подальші сумніви контролюючого органу у достовірності таких відомостей є необґрунтованими та не можуть слугувати законною підставою для висновків щодо порушення платником податків вимог податкового законодавства.

З огляду на викладене, необхідними та достатніми підставами для включення платником податків до складу податкового кредиту відповідних сум ПДВ є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про придбання та використання ним товарів (робіт, послуг) у межах господарської діяльності.

У даному випадку, усі операції з контрагентами ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті», що надають право ТОВ «Дорожний ресурс» на віднесення сум податку до податкового кредиту підтверджені відповідними податковими накладними, які в свою чергу своєчасно зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а отже - відповідні суми були віднесені до податкового кредиту правомірно, а висновки контролюючого органу є безпідставними.

В свою чергу Позивач не зобов'язаний перевіряти дотримання податкового законодавства своїми контрагентами та господарюючими суб'єктами, які здійснюють постачання товарів чи робіт цим контрагентам, не зобов'язаний нести відповідальність за несплату податків продавцями (постачальниками), або за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї.

Так, дефектність контрагента платника податків сама по собі не свідчить про інформованість платника податків щодо протиправного характеру діяльності його контрагента або щодо дефектності самих господарських операцій. Отже, вона не є вичерпним доказом під час встановлення нереальності господарської операції чи відсутності в ній ділової мети, яка за змістом положень ст. 14 Податкового кодексу України передбачає обов'язкову спрямованість будь-якої операції на отримання позитивного економічного ефекту.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд звертав увагу на необхідність покладення обов'язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

У даному випадку усі доводи контролюючого органу щодо нереальності господарських операцій позивача із контрагентами ТОВ «Аскалія» та ТОВ «БК Карті» у періоді, що перевірявся, обґрунтовані отриманою податковою інформацією, викладеною у листах ГУ ДФC у Донецькій області, та проведеним аналізом ЄРПН та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з постановою Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 826/1398/14, твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність поставки з позивачем.

Відтак, у даному випадку висновки відповідача про допущені позивачем порушення із посиланням на наведену податкову інформацію щодо контрагентів позивача є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, прийняте Головним управлінням ДФС у Вінницькій області з урахуванням висновків Акту перевірки, податкове повідомлення-рішення № від 01.08.2018 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_5 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та письмових доказів по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв без дотримання вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, тому позовні вимоги ТОВ "Дорожній ресурс" є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому їх необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області, слід стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 50240,63 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № НОМЕР_1 від 01.08.2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожний ресурс" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області витрати зі сплати судового збору в розмірі 50 240,63 грн (п'ятдесят тисяч двісті сорок гривень шістдесят три копійки).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорожний ресурс" (, адреса: пл. Гагаріна, 2, м. Вінниця, Вінницька область, 21018)

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100)

Повний текст рішення виготовлено: 13.12.2018

Суддя Чернюк Алла Юріївна