Справа № 826/28003/15
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

11 грудня 2018 року

справа №826/28003/15

адміністративне провадження №К/9901/64127/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року у складі суддів Васильченко І.П., Вєкуа Н.Г., Федочука А.Б. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у складі суддів Безименної Н.В., Аліменка В.О. та Літвіної Н.М. у справі №826/28003/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» до Одеської митниці ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастімпекс" (далі - Товариство, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - митний орган, відповідач у справі), в якому просило визнати протиправними та скасувати з мотивів безпідставності рішення про коригування митної вартості товарів від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2 та від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2, визнати протиправними дії та рішення Державної фіскальної служби України щодо відмови у задоволенні скарги від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141 та щодо відмови у розгляді і перенаправлення скарги від 10 листопада 2015 року №1011-3/013673.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року, позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 16 липня 2015 року №500060001/2015/610088/2, визнано протиправними дії та рішення Державної фіскальної служби України від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141, визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 23 липня 2015 року №500060001/2015/610093/2, визнано протиправними дії та рішення Державної фіскальної служби України від 03 грудня 2015 року №25813/6/99-99-25-01-04-15 щодо відмови у розгляді та перенаправленні скарги від 10 листопада 2015 року №1011/3/013673.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності митним органом складу правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, а відтак, протиправності винесеного спірного акту індивідуальної дії.

В частині позовних вимог до Державної фіскальної служби України суди виходили з встановленої законодавством компетенції Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, на розгляд скарг на рішення підпорядкованих органів доходів і зборів та скасування протиправних рішень за наявності для цього підстав.

У жовтні 2017 року митним органом подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, провадження за якою відкрито ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2018 року, справу №826/28003/15 витребувано з суду першої інстанції.

1 листопада 2018 року справа №826/28003/15 надійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме: статей 52, 53, 55, 57, 58, 59, 254, 337 Митного кодексу України, стандартних правил 6.3 та 6.4 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (чинна для України з 15 вересня 2011 року), статей 3 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», стандартних правил 6.3, 6.4 та 3.11 розділу з Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (чинна для України з 15 вересня 2011 року), Пунктів 7.1, 7.3, 7.4 Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління в митній службі України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №597 від 24 травня 2012 року, вимог 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний контроль України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №362 від 13 липня 2012 року, просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Наводить доводи, викладені раніше у запереченнях на позов та в апеляційній скарзі.

Скаржник обґрунтовує, що судами попередніх інстанцій не враховано, що декларантом не надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору, а надані документи містять розбіжності, які, на думку митного органу, не дозволяють перевірити правильність складових митної вартості товару.

Правомірність своїх дій при коригуванні митної вартості доводить із посиланням на зазначені вище нормативно-правові акти щодо оцінки ризиків митним органом, положення яких зокрема передбачають порівняння рівня заявленої митної вартості та наявної в митних органів інформації про рівень цін на такі товари, а також рівню митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Заперечень на касаційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанови судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Позивач імпортував товар (деталі кріплення), придбаний у компанії «Shanghai Renzhao Standard Parts Co., Ltd» (Китай) на умовах контракту №R/F/0312 від 01 березня 2012 року та інвойсу від 01 квітня 2015 року №LY15041, а також на умовах контракту №TD/F/1012 від 17 жовтня 2012 року та інвойсу від 04 червня 2015 року №15/07В13033, у зв'язку з чим подав до митного органу митні декларації від 16 липня 2015 року №500060001/2015/013098 та від 23 липня 2015 року №500060001/2015/013591 відповідно. Умови поставки FOB, Китай (Інкотермс 2010).

Митну вартість імпортованого товару в обох випадках заявлено за ціною договору (контракту).

До митних декларацій долучено необхідні пакети документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.

У зв'язку з наявністю у поданих документах, на думку митного органу, розбіжностей (в обох випадках: відсутність порядку здійснення розрахунків; сумніви щодо суми страхових виплат; неналежність поданих прайсів; а також сумніви щодо правильності транспортних витрат, обґрунтовані посиланням митного органу на їх розмір в подібних поставках - в першому випадку, та відсутність відомостей щодо пролонгації контракту - у другому випадку), відповідач додатково витребував у позивача: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації виробника товару (з перекладом на українську мову); висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Підставами, що лягли в основу прийняття спірних рішень від 16 липня 2015 року та від 23 липня 2015 року, якими митну вартість імпортованого товару скориговано у бік збільшення за резервним методом на основі наявної в митного органу інформації, зазначено ненадання Товариством повного переліку витребуваних документів.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем до митного оформлення подано всі, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи. Судами оцінено і спростовано кожен з доводів митного органу щодо непідтвердження складових митної вартості, відомості про яку підтверджено сукупністю наданих позивачем документів.

Судами попередніх інстанцій спростовано висновки митного органу про відсутність у поданих Товариством документах всіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, оцінено як безпідставне та необґрунтоване витребування додаткових документів митницею - позаяк у спірних рішеннях не конкретизовано, які саме складові митної вартості та яким чином можуть підтвердити витребувані документи.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.

За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).

Задовольняючи позов, суди висновувалися з того, що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до органу доходів і зборів документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.

Суди попередніх інстанцій висновувалися з дослідження складу митного правопорушення з урахуванням усіх обставин справи, а не лише з факту наявності повноважень митного органу на здійснення контрольних функцій при митному оформленні товарів.

Суд вважає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо повноти дослідження складу митного правопорушення, його відсутності у спірних правовідносинах, доводить безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій.

Суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Позиція митного органу щодо непідтвердження складових митної вартості у цій справі не доведена.

Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.

Доводи відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Суд погоджується з правовою оцінкою судів попередніх інстанцій про наявність підстав для визнання протиправними дій та рішень Державної фіскальної служби України, як Центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, щодо відмови у задоволенні скарги Товариства від 19 жовтня 2015 року №1910-1/013141 та щодо відмови у розгляді і перенаправлення скарги від 10 листопада 2015 року, з огляду на встановлені в ході судового процесу факти протиправності оскаржених рішень митного органу про коригування митної вартості товарів, а також з огляду на зміст положень частини п'ятої статті 25, статті 26 Митного кодексу України, частини четвертої статті 7 та частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР.

Суд визнає, що судами попередніх інстанцій не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у справі №826/28003/15 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер