Справа № 826/1376/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1376/18 Суддя першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 20 листопада 2017 року № 1770 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників УПП у місті Києві ДПП», що визначений підставою для звільнення зі служби в поліції інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 ( з обслуговування лівого берега) лейтенанта поліції ОСОБА_1 в частині звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 29 листопада 2017 року № 516 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в поліції;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора роти № 2 батальйону № 4 полку № 1 (з обслуговування лівого берега) в Управлінні патрульної поліції у м. Києві;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що відповідач не підтвердив належними доказами вчинення дисциплінарного проступку, а також порушив порядок проведення службового розслідування і строк накладення дисциплінарного стягнення.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити з підстав, викладеній у ній.

Представник відповідача під час судового засідання заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами даної справи не заперечується, що наказом Департаменту патрульної поліції від 20 січня 2017 року № 20 о/с ОСОБА_1 був прийнятий на службу в поліції.

Згідно з рапортом інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 від 20 вересня 2017 року на території Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП працівниками ВМАЗ було виявлено інспектора ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Старший інспектор ВМАЗ ОСОБА_3 у присутності інспекторів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 склав акт про перебування на службі (роботі) в стані алкогольного (наркотичного чи іншого) сп'яніння від 20 вересня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 20 вересня 2017 року о 08 год. 12 хв. перебував в Управлінні патрульної поліції Департаменту патрульної поліції за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме мав запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення мови. У зв'язку з цим позивачу було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння. Огляд проводився за допомогою «Drager Alcotest 6820», прилад № АRНК-0531, тест № 469. За результатами огляду було виявлено 0,61 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1

У зазначеному акті також міститься підпис позивача з результатами огляду на стан сп'яніння.

Також про вказані обставини було проінформовано доповідною запискою начальника Департаменту патрульної поліції підполковника поліції ОСОБА_4

Наказом Департаменту патрульної поліції від 02 жовтня 2017 року № 4802 призначено службове розслідування за фактом перебування ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп'яніння.

Висновок службового розслідування було затверджено начальником Департаменту патрульної поліції, підполковником поліції ОСОБА_4 26 жовтня 2017 року.

На підставі висновку службового розслідування за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», п. 1,4, 11 ч. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, абз. 6 п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, наказом Департаменту патрульної поліції від 20 листопада 2017 року № 1770 позивача було звільнено зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 29 листопада 2017 року № 516 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції із 30 листопада 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеними наказами Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджений належними доказами, а застосована до нього міра дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з висновком службового розслідування інспектор ОСОБА_1 20 вересня 2017 року прибув до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, отримав табельну вогнепальну зброю та очікував на службовий автомобіль. Під час спілкування з позивачем були виявлені ознаки алкогольного сп'яніння. За згодою ОСОБА_1 було проведене огляд на стан алкогольного сп'яніння та виявлено в крові 0,61 проміле алкоголю. Огляд на стан сп'яніння фіксувався нагрудною відеокамерою.

Факт перебування 20 вересня 2017 року в Управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції у стані алкогольного сп'яніння не заперечується позивачем та підтверджується поясненнями інспекторів, які були опитані під час службового розслідування, а також актом про перебування на службі (роботі) в стані алкогольного (наркотичного чи іншого) сп'яніння від 20 вересня 2017 року.

Такі дії ОСОБА_1 безумовно є порушенням службової дисципліни та підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Обґрунтовуючи свої вимоги про скасування наказів про звільненні зі служби в поліції, ОСОБА_1 вказує на те, що перед початком огляду на стан алкогольного сп'яніння йому не був повідомлений порядок застосування спеціального технічного засобу, а також не був наданий сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

У зв'язку з цим позивач вважає, що під час огляду на стан сп'яніння відповідач порушив вимоги п. 5 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція).

Вказана норма права передбачає, що перед проведенням огляду на стан сп'яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп'яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Також позивач вважає, що відповідач порушив вимоги п. 6 розділу ІІ «Проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння поліцейським і оформлення його результатів» Інструкції щодо проведення огляду в присутності двох свідків, якими не можуть бути поліцейські.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, вказана Інструкція визначає процедуру проведення огляду поліцейським водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Так, у відповідності до п. 2 розділу І «Загальні положення» огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

У висновку службового розслідування від 26 жовтня 2017 року та акті про перебування на службі (роботі) в стані алкогольного (наркотичного чи іншого) сп'яніння від 20 вересня 2017 року зазначено про перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп'яніння в приміщенні Управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, а не під час керування транспортним засобом.

Відповідно, Інструкція не регулює правовідносини між сторонами даної справи, що склалися під час проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп'яніння.

Крім того, листом Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції від 19 січня 2018 року № 16-зі/41/11/14/02-2018 на запит позивача було направлено копії свідоцтва про державну реєстрацію, сертифікату про повірку засобу вимірювальної техніки, сервісну гарантійну книжку, відомості про сервіс, градуювання та державну повірку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач своїми діями визнав використання Інструкції по аналогії закону.

Разом з тим, такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах закону. Джерела права, які застосовуються судом, визначені у ст. 7 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Також позивач в апеляційній скарзі вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 мав намір керувати транспортним засобом, що потягло за собою неправдиві висновки щодо можливих суспільно небезпечних наслідків.

Суд першої інстанції зазначив, що такий намір позивача вбачається із матеріалів службового розслідування. У свою чергу у висновку службового розслідування зазначено, що 20 вересня 2017 року ОСОБА_1 отримав табельну вогнепальну зброю та очікував на службовий автомобіль щоб змінити екіпаж нічної зміни.

Доводи апеляційної скарги позивача полягають також у тому, що йому не було надано для ознайомлення висновок службового розслідування, не забезпечено можливість його оскаржити, а також порушено строки ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Вказані обставини можуть бути враховані у разі виникнення спору щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, проте не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних наказів та поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції.

Крім того судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем вживалися заходи щодо вручення позивачу копії висновку службового розслідування та наказів про звільнення, а саме - 29 листопада 2017 року повідомлено в телефонному режимі про необхідність з'явитись до службового приміщення відділу для ознайомлення з наказом та отримання відповідних копій наказів, трудової книжки та військового квитка; копії наказів та висновку службового розслідування ОСОБА_1 направлено засобами потового зв'язку.

Позивач вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відібрані в ОСОБА_5 в ході службового розслідування пояснення були відібрані після затвердження висновків такого розслідування.

Однак, такі доводи позивача судом було прийнято до уваги та з1ясовано, що пояснення з приводу обставин, що мали місце 20 вересня 2017 року, були надані ще 20 вересня 2017 року. У свою чергу в долучених до матеріалів справи поясненнях від 27 жовтня 2017 ОСОБА_5 просив врахувати надані ним раніше пояснення.

Також суд першої інстанції належним чином обґрунтував свій висновок про правомірність застосування відповідачем крайнього заходу дисциплінарного стягнення.

Позивач вважає, що дисциплінарне стягнення було накладене після закінчення встановленого строку, оскільки подія, яка слугувала підставою для видачі наказу про звільнення зі служби в поліції, мала місце 20 вересня 2017 року, в той час як оскаржуваний наказ прийнятий 20 листопада 2017 року.

Надаючи правову оцінку вказаному доводу позивача, суд першої інстанції вірно врахував, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що затверджений Закону України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Як раніше зазначалося, висновок службового розслідування був затверджений 26 жовтня 2017 року.

З моменту затвердження вказаного висновку до видачі наказу від 20 листопада 2017 року № 1770 минуло менше одного місяця.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Отже, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 19 вересня 2018 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

А.Ю. Коротких

Постанова складена у повному обсязі 10 грудня 2018 року.

v