Справа № 814/1174/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/1174/18

Категорія: 3.7.2 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С. Дата і місце ухвалення: 13.07.2018р., м.Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Осіпова Ю.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року по справі за позовом фермерського господарства «Південні Лани» до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2018 року фермерське господарство «Південні Лани» звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, складеного до акту № 0004136 від 28.02.2018 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає заявлені фермерським господарством «Південні Лани» позовні вимоги необґрунтованими, з огляду на те, що перевірка і зважування транспортного засобу, а також розрахунок плати за проїзд проводились із додержанням вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Апелянт, також, вважає, що ні акт перевірки, ні акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, ні розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування № 0004136 від 28.02.2018 року, не є актами індивідуальної дії та не створюють правових наслідків для позивача, а лише визначають розмір шкоди, заподіяної автомобільним дорогам, яка може бути стягнута з особи, яка спричинила таку шкоду.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фермерське господарство «Південні Лани» є власником автомобіля марки МАЗ 6501А8 з реєстраційним номером ВЕ3270ВК із причепом МАЗ марки 856103-010 з реєстраційним номером ВЕ0151ХХ на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

28.02.2018 року зазначений автомобіль з причепом рухався по маршруту «Кіровоградська область, Новоукраїнський район, с. Рівне - м. Миколаїв» з вантажем кукурудзи. Автомобіль був зупинений працівниками Укртрансбезпеки у Миколаївській області для здійснення габаритно-вагового контролю за адресою м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1, м. Миколаїв, «Миколаївський морський торговельний порт».

За наслідками здійснення заходів контролю, працівниками Укртрансбезпеки був складений акт №0004136 від 28.02.2018 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зафіксовано, що фактична загальна маса транспортного засобу складає 67,34 т, що є фактом перевищення на 27,34 т (68,4%), в той час як допустимою нормою є 40,0 т.

Крім того, відповідачем був складений розрахунок № б/н до Акту від 28.02.2018, яким ФГ «Південні Лани» визначено плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 1086,75 євро.

Не погоджуючись з вказаним розрахунком, ФГ «Південні Лани» оскаржило його до суду першої інстанції, посилаючись на те, що нарахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у разі перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів здійснюється перевізнику вантажу. Позивач зазначив, що він не є перевізником вантажу на автомобілі МАЗ марки 6501А8 з реєстраційним номером ВЕ3270ВК із причепом МАЗ марки 856103-010 з реєстраційним номером ВЕ0151ХХ, оскільки зазначений автомобіль був переданий в оренду Приватному підприємству «Онікс-Опт» за актом прийому-передачі до договору оренди транспортного засобу від 03.01.2017 року, а тому складення стосовно ФГ «Південні Лани» розрахунку є незаконним.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, погодився з доводами позивача та дійшов висновку про те, що фермерське господарство «Південні Лани», у цьому випадку, не є суб'єктом внесення плати за проїзд.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу на наступне:

Відповідно до п.21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 31.1 Порядку №879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Таким чином, нормами Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879, визначено право територіальних органів Укртрансбезпеки здійснювати нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра.

Плата за проїзд обчислюється за встановленою формулою, що оформлюється відповідним розрахунком.

В свою чергу, згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у параграфі 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04 та 29465/04) зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Публічно-правовим спором відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України є спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

В даному випадку, сам по собі розрахунок розміру плати за проїзд не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов'язків для позивача, у зв'язку з чим, не може бути предметом спору.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

В даному випадку визначена у розрахунку плата за проїзд не може бути примусово стягнута на підставі вказаного розрахунку. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

В свою чергу, наявність підстав для стягнення з суб'єкта господарювання розрахованої плати за проїзд, обґрунтованість визначення суми такої плати, має вирішуватися судом за позовом до суб'єкта, яким заподіяно збитки про стягнення таких збитків, завданих внаслідок перевищення вагового та/або габаритного нормативного параметра.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд, не може бути предметом спору в адміністративній справі, оскільки розрахунок розміру шкоди не є адміністративно-правовим актом, який спричиняє будь-які правові наслідки для суб'єкта господарювання, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, провадження у справі про скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, складеного до акту № 0004136 від 28.02.2018 року, підлягає закриттю.

З урахуванням того, що розрахунок розміру плати не є адміністративно-правовим актом, розгляд таких справ законом не віднесено до жодної юрисдикції.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

П. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

При зверненні до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1762 грн. згідно платіжного доручення № 703 від 25.04.2018 року.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 238 КАС України, поверненню на користь фермерського господарства «Південні Лани» з Державного бюджету України підлягає сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Відповідно до ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 319 КАС України рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким провадження у справі за позовом фермерського господарства «Південні Лани» до Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повернути з Державного бюджету України на користь фермерського господарства «Південні Лани» (57210, Миколаївська область, Вітовський район, с. Воскресенське, вул. Соборна, 58, ), сплачений судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: О.А. Шевчук