Справа № 1740/2397/18
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2018 року м. Рівне №1740/2397/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича
про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач), в якому просив суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

2. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича внести додаткову інформацію щодо ОСОБА_1, до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом, згідно з договором №980-053-000239691 від 16.05.2016 «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів у кінці строку) стосовно суми 20 027,87грн.;

3. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1, проживаючого за адресою: 33000, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», згідно з договором №980-053-000239691 від 16.05.2016 «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів у кінці строку) стосовно суми 20 027,87грн.;

Ухвалою суду від 08.10.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримавши свої позовні вимоги. В свою чергу, позовні вимоги обґрунтовуються такими обставинами. 07.07. 2015 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку "Поточний рахунок «Ощадний», відповідно до якого було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 на ім'я позивача. 16.05.2016 він уклав договір з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», тип договору: «Капітал+» (Новий) (з виплатою процентів у кінці строку. На виконання цих угод, ОСОБА_1 вніс на поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» кошти в загальній сумі 20000,00 гривень, які і були перераховані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр». 19.05.2016 ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» здійснило повернення коштів на вищеназваний рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський», включаючи відсотки за користування коштами. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» листом повідомила, що перекази коштів (транзакції) здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 на рахунок позивача є нікчемними правочинами на підставі статей 215, 216 ЦК України та статті 37 пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На підставі такого рішення, позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно, вважаючи таке рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» протиправним, позивач і звернув з адміністративним позовом до суду.

Відповідач - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в судове засідання не прибув. Від відповідача 25.10.2018 р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а розгляд справи здійснювати без участі Уповноваженого представника. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що викладені в адміністративному позові ОСОБА_1 вимоги вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідач у відзиві зазначив, що розуміння законодавцями того факту, що чинним законодавством не передбачено відшкодування коштів, залучених небанківськими фінансовими установами від фізичних осіб на умовах договорів позики, призвело до прийняття Закону №1736-У1ГІ 15.11.2016, яким з метою поширення гарантій Закону № 4452-УІ, до вкладу були прирівняні кошти фізичних осіб за чітко визнане ознаками, які при цьому не є вкладом згідно з чинним законодавством.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що клопотання про розгляд справи за їх відсутності заявили всі учасники справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи у письмовому провадженні.

Дослідженням письмових доказів по справі, суд встановив таке.

07.07.2015 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») було укладено Договір №980-053-000000549 банківського рахунку «Поточний рахунок «Ощадний»(а.с.11).

16.05.2016 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр») було укладено договір №980-053-000239691 «Капітал»(Новий) (з виплатою процентів у кінці строку).

Згідно із п.1.1 Договору, позивач передає у власність ТОВ «Інвестиційно- розрахунковий центр» кошти у сумі 20 000 грн.строком з дати укладення цього договору по 27.06.2016р., з виплатою процентів, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.

За умовами пп.6 п.1.2. ст. 1 Договору, встановлено, що ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на його рахунок, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський», а саме: № НОМЕР_3, код банку 380935, та повертає кошти позивачу у безготівковій формі на даний рахунок(а.с.9-10).

Відповідно до платіжного доручення №3233032 від 16.05.2016 на поточний рахунок у ПАТ «Банк Михайлівський» позивачем ОСОБА_1 були зараховані кошти в розмірі 20 000 грн., та перераховані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» за договором №980-053-000239691 від 16.05.2016 (а.с.12).

Як вбачається з виписки по особовому рахунку позивача НОМЕР_5 в ПАТ «Банк Михайлівський», на ньому знаходилися кошти позивача в розмірі 20 027,87 грн., які були перераховані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

19.05.2016 кошти в сумі 20000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з Договором №980-053-000239691 від 16.05.2016 на рахунок НОМЕР_4, а також переказані ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" того ж числа 19.05.2016 в сумі 27,87 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по Договору №980-053-000239691 від 16.05.2016р. повернуті на рахунок позивача НОМЕР_4, відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський»(а.с.14).

З 23.05.2016 року в ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - Банк) запроваджено тимчасову адміністрацію.

З 13.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» по 12.07.2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду:

- Волкову Олександру Юрійовичу з 25 січня 2017 р. визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- ОСОБА_3 з 25 січня 2017 року визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 383 від 08.02.2018 ОСОБА_3 звільнено від виконання обов'язків уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та відкликані раніше делеговані йому повноваження.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» призначено Смолія Богдана Володимировича, якому делеговані повноваження:

- з 09.02.2018 повноваження, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відповідності до вимог законодавства України забезпечено публічний доступ до інформації про ліквідацію банку ПАТ «Банк Михайлівський» та призначення Уповноваженої особи.

Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова № 917/БТ «Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015 року (далі - Постанова № 917), якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності та ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридична особами.

Постановою Правління Національного банку України від 27.04.2016 № 295/БТ " (далі - Постанова № 295) були внесені зміни до Постанови № 917 та встановлені для Банку обмеження в діяльності, тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих дох з за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Згідно з Положенням про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за № 346:

- обмеження операцій - тимчасова, на визначений строк, заборона банку здійснювати окремі в операцій з урахуванням установлених обмежень за видом обсягом/сумою/колом клієнтів/регіоном;

- здійснювані банком операції - є діями або подіями під час надання банківських та і на фінансових послуг, здійснення іншої діяльності, унаслідок яких відбуваються зміни у фінансовому стані банку, що відображаються за балансовими або позабалансовими рахунками банку.

Як було встановлено судом, на дату укладення договору від 18.05.2016р. відносно Банку діяла постанова Правління Національного банку України від 22.12.2015р. №917/БТ „Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запроваджені особливого режиму контролю за діяльністю банку" (зі змінами, внесеними постановою Правління НЕ від 27.04.2016р. №295/БТ), якою встановлено факт здійснення Банком ризикової діяльності, ПАТ "Баз Михайлівський" віднесено до категорії проблемних та встановлено ряд обмежень в діяльності Бант зокрема, не здійснювати кредитних операцій в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття даної постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями т обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що Банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" Договір відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та Договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016. Вказані договори стосуються переходу прав грошової вимоги, тобто є договорами факторингу.

Як зазначає позивач, у зв'язку з тим, що під час дії тимчасової адміністрації йому не було виплачено жодної суми відшкодування за укладеним договором банківського вкладу від 16.05.2016р., він письмово звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ГІАТ "Банк Михайлівський" з відповідними заявами, в яких виклав обставини та пов'язані з ними прохання, у тому числі необхідність повернення йому грошових коштів у розмірі 20 000 грн. Окрім того, у заявах просив включити його до Переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації по нього, як про особу, яка має право на відшкодування коштів у Банку, повідомити про підстави невиплати гарантованої суми відшкодування.

Листом від 15.05.2018 №ЗГ/85 за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» О.Ю. Волков, позивача повідомлено, що Договір №980-053- 000239691 від 16.05.2016 укладений ОСОБА_1 безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі ПАТ «Банк Михайлівський» як повіреного, що виключає можливість включення фізичної особи до загального реєстру вкладників та прирівняння її коштів до вкладу. Тому, відсутні правові підстави для включенні інформації до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів(а.с.13).

Листом від 15.08.2016 № ЗГ2(К)/1127/1 також було повідомлено позивача, що переказ коштів (транзакція) здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр» (код за ) 19.05.2016 в сумі 20 000,00грн., з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з Договором №980-053-000239691 від 16.05.2016» на рахунок НОМЕР_5, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (код за ) 19.05.2016 в сумі 27,87 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по Договору №980-053-000239691 від 16.05.2016» на рахунок НОМЕР_5, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), є нікчемним(а.с.16).

Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, та вважаючи їх протиправними, ОСОБА_1 звернувся із захистом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із положеннями пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 (далі - Закон України №4452-VI), вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

В свою чергу, за правилами пункту 4 частини першої цієї статті, вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону.

За правилами частини першої цієї статті, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

А згідно з частиною другою цієї статті Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до частини третьої - Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02. 2012 Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

В свою чергу, стаття 27 Закону зобов'язує Уповноважену особу Фонду протягом 3 робочих днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку сформувати два переліки: 1) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Положеннями статті 38 Закону визначено ряд заходів, які повинна вживати Уповноважена особа Фонду, щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Так, згідно з частиною другою статті 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з пунктами 7-9 частини третьої статті 38 Закону (на які покликався представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» у повідомленні позивачу про те, що транзакції здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 на його рахунок НОМЕР_5 є нікчемними правочинами) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, право відносити правочини до нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Суд вважає, що жодна з підстав, вказаних у пунктах 7-9 частини третьої статті 38 Закону, не є прийнятною по відношенню до операції із зарахування коштів на рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Так, згідно з частиною першою статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» №2346-III від 05.04.2001 визначено, що переказ коштів це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі. В свою чергу, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. А неналежний переказ це рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Також, згідно з пунктом 1.30 даної статті, платіжне доручення це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як свідчать досліджені судом докази, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» відповідними платіжними дорученням зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціював переказ коштів позивачу на його рахунок, який також відкритий у ПАТ «Банк Михайлівський» в рамках договору №980-053-000239691, укладеного між ними 16.05.2016.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на суму коштів, які переказувались. А отже, ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконавцем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтами, забезпечуючи рух коштів від ініціатора, тобто від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», до отримувача переказу, тобто до позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004.

При цьому, договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а, отже, операції по перерахуванню коштів були правомірними та відповідали чинному законодавству України.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

Переказ коштів (транзакція) в загальній сумі 20027,87грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-053-000239691 від 16.05.2016» та «оплата процентів згідно з договором №980-053-000239691 від 16.05.2016» здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 на рахунок позивача НОМЕР_5 в ПАТ «Банк Михайлівський» в рамках виконання відповідної двосторонньої угоди.

Такий переказ коштів здійснено до прийняття Національним банком України рішення «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» №14/БТ від 23.05.2016.

В свою чергу, ПАТ «Банк Михайлівський» не був стороною договору №980-053-000239691 від 16.05.2016. Відповідно, ні такий правочин, ні переказ коштів, здійснений в його рамках, не можна трактувати, ні як укладення (переоформлення) договорів, ні як операцію, що здійснені банком, віднесеним до категорії проблемних, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Банк ні в одному, ні в іншому випадку, не є ні стороною договору, ні стороною грошового переказу.

Окремо слід зауважити, що позивач жодним чином не був задіяний до правочинів, які вчинялися ПАТ «Банк Михайлівський» з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та іншими юридичними особами, не міг на них ні вплинути, ні змінити. Аналогічним чином, позивач не був наділений жодними правами у правовідносинах, які стосувалися здійснення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» переказу грошових коштів на його рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», позаяк виступав лише одержувачем таких коштів, а виконавцем відповідної транзакції був саме банк.

Виконання ПАТ «Банк Михайлівський» транзакції по зарахуванню коштів на рахунок позивача, відповідно до укладеного з ним договору банківського рахунку, не може кваліфікуватися як нікчемний правочин, оскільки жодним чином не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, операції щодо переказу грошових коштів в загальній сумі 20 027,87 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором №980-053- від 16.05.2016» на рахунок позивача НОМЕР_5, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 в жодному разі не можуть вважатися нікчемними.

При вирішенні даної справи суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п.50 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України», в якому зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У розумінні статті 177 Цивільного кодексу України грошові кошти позивача є об'єктом його майнових прав, відтак, ці права відповідно до вимог Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, практики Європейського суду з прав людини та статті 41 Конституції України є непорушними до тих пір, доки не буде досягнуто справедливого балансу між порушенням таких прав та суспільним інтересом.

В той же час, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено існування вказаного балансу та відсутність майнових прав позивача на кошти, які надійшли на його рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» згідно транзакцій, які є предметом спору.

За наведеного рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо визнання відповідних транзакцій є таким, що не відповідає визначеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак вважається таким, що порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідного рішення протиправним.

Окремо слід зауважити, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 вкладником є не лише фізична особа, яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), а й фізична особа, яка уклала з банком договір банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Закон не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником. Ключовим є сам факт знаходження на рахунках вкладників грошових коштів. Така правова позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України (постанова № К/800/46158/15 від 12.01.2016), який наголошував, що для вирішення питання про відшкодування Фондом коштів за вкладами немає правового значення походження коштів вкладу.

Отож, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні 2 Закону). Такий статус, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського рахунка.

Зважаючи на викладене та ту обставину, що станом на дату запровадження в ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасової адміністрації кошти позивача знаходились на його рахунку в цьому банку, суд приходить до висновку про наявність у позивача гарантованого статтею 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012 права на отримання цих коштів.

Згідно пункту 5 розділу II Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 09.08.2012, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1)перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2)перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, даним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

При цьому, обов'язок Уповноваженої особи на вчинення відповідних дій прямо передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-VI від 23.02.2012, а відповідно до пункту 6 розділу III згаданого Положення, протягом процедури ліквідації Уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників.

Позивач не включений до Переліку вкладників на підставі припущень Уповноваженої особи Фонду, які не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

За таких обставин, оскільки протиправним рішенням вказаного відповідача були порушені гарантовані права позивача на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, то вимога позивача про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» внести додаткову інформацію про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що втручання у даному випадку у дискреційні повноваження Фонду, як суб'єкта владних повноважень, є виправданим, оскільки відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, з урахуванням чого суд зауважує, що іншого ефективного способу поновлення порушених прав позивача інакше ніж зобов'язання включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не існує.

Згідно із ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи наведені вище обставини, суд дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, та задовольнити позовні вимоги в наступній редакції: "Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» щодо не включення ОСОБА_1, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_3, відкритого на ім'я ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, у розмірі 20 027,87грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов необхідно задовольнити повністю.

Підстави для застосування ст.139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_1) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 17, ідентифікаційний код 21708016) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення ОСОБА_1, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича внести зміни та доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_3, відкритого на ім'я ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, у розмірі 20 027,87грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 12 грудня 2018 року.

Суддя Зозуля Д.П.