Справа № 813/1915/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

04 грудня 2018 року

м. Київ

справа №813/1915/14

касаційне провадження №К/9901/25769/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 (суддя - Карп'як О.О.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016 (головуючий суддя - Довга О.І., судді: Матковська З.М., Запотічний І.І.) у справі № 813/1915/14 (876/8572/14) за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Західенергомонтаж» до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальності «Західенергомонтаж» звернулось до суду з адміністративним позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 28.10.2013 № , від 28.10.2013 № , від 28.10.2013 № , від 25.01.2014 № .

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 21.08.2014 адміністративний позов задовольнив повністю.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 28.03.2016 залишив постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Городоцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області) оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог Городоцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області (правонаступник Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Львівській області) посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 86, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, наголошує на безтоварності розглядуваних господарських операцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальності «Західенергомонтаж» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.10.2010 по 31.12.2012, результати якої оформлено актом від 11.10.2013 № 576/22/31267582.

За її наслідками контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пункту 5.1 статті 5, пункту 6.1 статті 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 7.2.1 пункту 7.2, підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, пункту 150.1 статті 150, пунктів 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внаслідок неправомірного формування даних податкового обліку при придбання товарно-матеріальних цінностей (дверей, радіаторів, клапанів, болтів, стержнів, гайок тощо) в Приватного підприємства «Аеромакс-Сервіс», субпідрядних робіт з реконструкції басейну в Товариства з обмеженою відповідальністю «Цайпер-Україна», субпідрядних робіт з реконструкції гуртожитку під житловий будинок квартирного типу, будівництва дошкільного навчального закладу, проектування газопроводу в Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адена» з огляду на фіктивний (удаваний) характер здійснених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на результати контрольних заходів щодо цих суб'єктів господарювання, де вказано про відсутність у них необхідних умов для здійснення господарських операцій, зокрема основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів тощо.

На підставі зазначеного акта перевірки органом доходів і зборів прийнято податкові повідомлення-рішення: від 28.10.2013 № , згідно з яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 2715717,00 грн.; від 28.10.2013 № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 158137,00 грн. за основним платежем та 32837,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 28.10.2013 № , згідно з яким зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 31803,00 грн. та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 2937,00 грн.; від 25.01.2014 № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 246114,00 грн. за основним платежем та 41215,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

За правилами підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Подібні за правовим регулюванням норми закріплено й у пункті 138.2 статті 138, підпункті 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктах 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати (витрати) для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні валових витрат (витрат) та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Товариством з обмеженою відповідальності «Західенергомонтаж» до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: з придбання товарно-матеріальних цінностей у Приватного підприємства «Аеромакс-Сервіс» - специфікацій, видаткових та податкових накладних, акта заліку взаємних заборгованостей, акта прийому-передачі векселів; з придбання субпідрядних робіт з реконструкції басейну в Товариства з обмеженою відповідальністю «Цайпер-Україна» - актів приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в, підсумкових відомостей ресурсів, довідок про вартість виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-3, виписок банку, платіжних доручень, акта прийому-передачі векселя; субпідрядних робіт з реконструкції гуртожитку під житловий будинок квартирного типу, будівництва дошкільного навчального закладу, проектування газопроводу в Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адена» - актів приймання виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-2в, довідок про вартість виконаних будівельних робіт типової форми № КБ-3, податкових накладних, договірних цін, локальних кошторисів, виписок банку, платіжних доручень.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податків або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб'єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення Товариством з обмеженою відповідальності «Західенергомонтаж» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про безпідставність твердження контролюючого органу про неправомірність формування позивачем валових витрат (витрат) та податкового кредиту з податку на додану вартість за здійсненими з Приватним підприємством «Аеромакс-Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Цайпер-Україна», Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Адена» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2016 у справі № 813/1915/14 (876/8572/14) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк