Справа № 811/1153/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
03 грудня 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1153/18
Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження заяву представника позивача в порядку статті 383 КАС України за позовом ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (надалі - відповідач) про зобов'язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить:
- визнати протиправною і скасувати відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою від 20.04.2017 р. №Б-6588/0-4768/0/6-17;
- визнати протиправною і скасувати відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою від 02.06.2017 р. №Б-9842/0-7178/0/6-17;
- визнати протиправною і скасувати відмову відповідача у затвердженні проекту землеустрою від 26.02.2018 р. №Б-1351/0-1361/0/17-18;
- зобов'язати відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою..
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.05.2018 р., з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.06.2018 р. (а.с.140-142, 147), позов задоволено частково. Визнано протиправними і скасовано відмови Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні проекту землеустрою від 20.04.2017 №Б-6588/0-4768/0/6-17, від 02.06.2017 р. №Б-9842/0-7178/0/6-17,від 06.07.2017 №Б-13204/0-9132/0/6-17,від 05.01.2018 №Б-24527/0-164/0/6-18,від 26.02.2018 №Б-1351/0-1361/0/17-18 та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву про затвердження проекту землеустрою.

Вказане судове рішення набрало законної сили 16.07.2018 року згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.07.2018 року (а.с.157-158).

10.10.2018 р. представником відповідача подано звіт про виконання рішення суду (а.с.192-196).

23.11.2018 р. до суду від представника позивача надійшла заява в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправним рішень, дій чи бездіяльність, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у цій справі в якій просить постановити окрему ухвалу у зв'язку з прийняттям протиправного рішення і направити її суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме вжити заходи щодо затвердження проекту землеустрою (а.с.221-225).

Як зазначив заявник, відповідач, виконуючи рішення суду, направив позивачу лист № 31-11-0.3-7814/2-18 від 08.10.2018 у якому повідомив про відмову у задоволенні заяви про затвердження проекту землеустрою з тих самих підстав, що й у відмовах, викладених у попередніх листах, яка визнана судом протиправною.

Згідно з частинами 1, 4, 5, 6 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву суд дійшов до таких висновків.

Предметом спору в справі була перевірка правомірності відмов відповідача як територіального органу Держгеокадастру у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_1) в оренду, площею 14,4730 га для ведення фермерського господарства на території Єлизаветградської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області.

Листом № Б-6588/0-4768/0/6-17 від 20.04.2017 позивачу відмовлено у затверджені такого проекту, оскільки він не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с.22).

Листом № Б-9842/0-7178/0/6-17 від 02.06.2017 знову відмовлено у затвердженні проекту з огляду на те, що відповідно до листа Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, керівникам головних управлінь Держгеокадастру в областях рекомендовано утриматись від: укладання договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на без конкурентних засадах строком більше 7 років; укладання будь-яких додаткових угод, які змінюють строк дії договорів оренди, крім випадків його зменшення (але не менше мінімального строку оренди) та поновлення договору відповідно до статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлення розміру орендної плати на рівні менше 8% від нормативної грошової оцінки" (а.с.23).

Листом № Б-13204/0-9132/0/6-17 від 06.07.2017 р. відповідачем відмовлено у затверджені проекту з підстав, що "дані про нормативно грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляється як витяг з технічної документації з нормативно грошової оцінки земель також треба долучити до проекту землеустрою інформацію із зазначенням можливостей обробітку земельних ділянок загальною площею 14,4730 га та перспектив діяльності фермерського господарства згідно Закону України "Про фермерське господарство" (а.с.24).

Листом № Б-24527/0-164/0/6-18 від 05.01.2018 р. відповідачем відмовлено у затверджені проекту з підстав, що "проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування привести у відповідність до ст.50 ЗУ "Про землеустрій"" (а.с.25).

Листом №Б-1351/0-1361/0-/17-18 від 26.02.2018 р. відповідачем відмовлено у затверджені такого проекту, оскільки "проект землеустрою не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів" (а.с.28).

Частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом-після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до ч. 10 ст. 123 Земельного кодексу України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються, зокрема, затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 13 ст.123 Земельного кодексу України визначено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Отже, аналіз наведених положень свідчить, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають погодженню у порядку вимог статті 186-1 Земельного кодексу України, після чого відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зобов'язаний прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування.

При цьому, перевірка такого проекту відповідності вимогам чинного законодавства здійснюється на стадії його погодження, а не на стадії затвердження.

В ході розгляду справи по суті судом встановлено, що на підставі особистої заяви від 23.04.2013 р. (а.с.37), наказом №КР/:02:000/00001008 від 13.12.2013 р. позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (а.с.38).

На виконання наказу виготовлено проект землеустрою, який погоджено у встановленому порядку, про що видано відповідний висновок від 17.06.2014 р. №244/03-29 (а.с.59).

Вирішуючи спір, суд зазначив, що відповідач не мав права відмовляти позивачу в затверджені проекту землеустрою з підстав, не передбачених Земельним кодексом України, а тому дійшов висновку, що відповідачем з непередбачених законом та не підтверджених документально підстав відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.Листи відповідача від 20.04.2017 р. № Б-6588/0-4768/0/6-17, 02.06.2017 р. № Б-9842/0-7178/0/6-17, 06.07.2017 р. № Б-13204/0-9132/0/6-17, 05.01.2018 р. № Б-24527/0-164/0/0-18 та 26.02.2018 р. № Б-1351/0-1361/0/17-18 щодо розгляду заяв про затвердження проекту землеустрою не містить Кодексом підстав для відмови у задоволенні заяви та вмотивованої відмови у затверджені погодженого проекту.

При цьому, задовольняючи позов частково та зобов'язуючи повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, суд у рішенні від 31.05.2018 року наголосив, що при повторному розгляді заяви та прийнятті в подальшому рішення, відповідач не вправі відмовляти у затвердженні проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнана протиправність такої відмови.

Всупереч цьому, відповідач направив позивачу листа № 31-11-0.3-7814/2-18 від 08.10.2018 року, в якому повідомив про відмову у задоволенні його заяви та затвердження проекту землеустрою, оскільки той не відповідає вимогам закону.

Суд також зазначає, що посилання відповідача у листі №31-11-0.3-7814/2-18 від 08.10.2018 р. на перелік недоліків, як на підставу для відмови позивачу у затвердженні проекту, є незаконним та таким, що суперечить Земельному кодексу України, оскільки розроблений проект погоджено у встановленому порядку, про що видано відповідний висновок від 17.06.2014 р. №244/03-29 (а.с.59).

Таким чином, відмова відповідач у затвердженні проекту землеустрою, викладена у листі №31-11-0.3-7814/2-18 від 08.10.2018 р., по суті повторює попередні відмови відповідача, викладені у листах від 20.04.2017 р. № Б-6588/0-4768/0/6-17, 02.06.2017 р. № Б-9842/0-7178/0/6-17, 06.07.2017 р. № Б-13204/0-9132/0/6-17, 05.01.2018 р. № Б-24527/0-164/0/0-18 та 26.02.2018 р. № Б-1351/0-1361/0/17-18, які визнані судом протиправними, оскільки прийняті необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно та всупереч повноваженням відповідача та вимогам чинного законодавства, що призвело до порушення права позивача на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за його заявою.

Отже, повторна, необґрунтована та неправомірна відмова в даному випадку розглядається судом як зловживання відповідачем наданими законом повноваженнями, а тому суд дійшов висновку, що відповідач, виконуючи рішення від 31.05.2018 р. у справі, прийняв протиправну відмову в затвердженні проекту землеустрою, чим повторно порушив підтверджені рішенням суду права позивача.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви, поданої представником позивача у порядку ст. 383 КАС України та поставлення щодо відповідача окремої ухвали в порядку, передбаченому ст.249 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

За змістом статті 149 КАС України, невиконання процесуальних обов'язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зумовлює стягнення з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 185-6 КУпАП залишення посадовою особою без розгляду окремої ухвали суду або невжиття заходів до усунення зазначених в ній порушень закону, а так само несвоєчасна відповідь на окрему ухвалу суду тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти до п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Керуючись ст.243, 248, 249, 256, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача в порядку ст. 383 КАС України - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, викладену у листі № 31-11-0.3-7814/2-18 від 08.10.2018 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Земельного кодексу України, та належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства загальною площею 14,4730 га на території Єлизаветградської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Встановити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали - 30 календарних днів від дня її отримання.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, передбачений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько