Справа № 200/9185/18
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №200/9185/18
Провадження №2а/200/533/18
12 грудня 2018 суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області інспектора поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що позивача відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності, про що останнім винесено постанову за ч.3 ст.121 КУпАП, а саме керував автомобілем що не пройшов обовязків технічний контроль, чим порушив п.31.3.б. ПДР України. Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Також відсутні будь-які докази того, що правопорушення ним дійсно було скоєне, тому позивач вважає винесену відповідачем постанову протиправною та просить її скасувати.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.
01.11.2018 року від УПП в Дніпропетровській області ДПП надійшло клопотання про залучення їх третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог з боку відповідача, оскільки, має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника, клопотання про залишення позову без розгляду в частині вимог щодо визнання дій неправомірними та пояснення у справі.
Відповідно до ч.3 ст.162 КАС України, ст.175 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.7 ст.47 КАС України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.
Окрім цього, відзив не надісланий на адресу позивача, отже наявне порушення вимог ст.ст.162, 175 КАС України, що тягне за собою повернення відзиву особі, яка його подала.
Згідно ч.4 ст. 159 КАС України неподання субєктом владних повноважень відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
Зі змісту заяви про залучення третьою особою вбачається, що представник УПП в Дніпропетровській області ДПП обґрунтовує заяву, як залучення Управління в якості співвідповідача, а в прохальній частині зазначає про залучення третьою особою. При цьому посилається на те, що Управління має право надавати оцінку правомірності дій інспектора, несе відповідальність за дії свого співробітника.
Суд враховує, що позивачем заявлено позовні вимоги до належного відповідача та позивач клопотання про заміну відповідача або про залучення іншого не заявляв, майбутнє рішення суду не впливає на обсяг прав та обовязків Управління. Окрім цього, позивачем не предявлено позовних вимог до Управління, у звязку з чим, заяву про залучення співвідповідача належить відхилити.
Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов. 22.11.2018 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому посилається на те, що зазначає, порушень чинного законодавства при винесенні постанови ним не було вчинено. Також зазначив, що позивач в позові не довів, що постанову складено з порушенням, правопорушення ним здійснено не було та не наведені обґрунтування щодо неправомірності складання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАА №402658 поліцейським УПП ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за те, що 15.05.2018 року в смт. Слобожанське в м.Дніпрі, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, який підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 ПДР України.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).
Згідно з п.1.1. ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно з п. 31.3 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).
Однак, як вбачається з доданого до позову свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_1 відноситься до легкового типу автомобіля.
Законом України «Про Дорожній рух» визначено, які транспортні засоби не підлягають обов'язковому технічному контролю, зокрема: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначений постановою Кабінет Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Так, згідно вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача субєкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху України, про що відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові.
Відповідач жодного доказу щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови не надав.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з метою гарантування дотримання і захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП України.
Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст. 246 КАСУ, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області інспектора поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Постанову серії ЕАА №402658 від 15.05.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 121 КУпАП скасувати.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Т.Ю. Єлісєєва