Справа № 804/1283/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Справа № 804/1283/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене протоколом Засідання комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 43 від 14.12.2017 року щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи ОСОБА_1 з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року та щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах;
- визнати за ОСОБА_1 право на пільгову пенсію за віком та зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та нарахувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.09.2017 року, із зарахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 10.11.1982 року по 09.05.1984 року на посаді «майстер», з 10.05.1984 року по 10.08.1986 року на посаді «виконавець робіт» в Мирівському спецуправлінні тресту «Дніпроекскавація» ОСОБА_2 будівництва УРСР, до пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за «Списком № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах», затвердженого постановою ОСОБА_3 ОСОБА_3 СРСР № 1173 від 22.08.1956 року;
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 18.09.2017 року він звернувся до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою № 3032 про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до п.б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2) ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки станом на дату звернення до органу Пенсійного фонду України позивачу виповнилося 57 років, він має загальний стаж роботи 34 роки, з яких 8 років 10 місяців 13 днів це пільговий стаж за роботи на посадах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що підтверджується документами наданими ним до заяви про призначення пенсії, та дає право на призначення та отримання позивачем пенсії на пільгових умовах. За наслідками розгляду заяви позивача ОСОБА_4 південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області листом «Щодо надання інформації» № 91/12/32 від 22.01.2018 року повідомило позивача про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з огляду на не підтвердження пільгового стажу за Списком № 2 за період роботи з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року з посиланням на висновки протоколу Засідання комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 43 від 14.12.2017 року. Крім того, позивачем зазначається, що 14.12.2017 року позивачем додатково до заяви № 3032 від 18.09.2017 року до матеріалів пенсійної справи було подано до територіального органу Пенсійного фонду України довідку ТОВ «Резонанс» від 11.12.2017 року про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 року, однак, ОСОБА_4 південним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області було протиправно відмовлено у прийнятті вказаної довідки та доданих до неї документів з мотивів того, що станом на дату її надання Пенсійним фондом України ще не прийнято рішення про призначення позивачу пенсії, а отже ОСОБА_1 зможе долучити подані ним документи до своєї пенсійної справи виключно після призначення йому пенсії з наступним перерахунком її розміру.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018р. справу передано на розгляд судді Сидоренко Д.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018р. відкрито провадження по вказаній справі.
21 березня 2018 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області надійшов відзив від 12.03.2018 року, в якому відповідач не визнає адміністративний позов та вважає таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, було прийняте рішення щодо не зарахування спірного періоду роботи позивача з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року на посадах «майстра» та «виконавця робіт» до пільгового періоду, що свідчить про недостатність підтвердженого пільгового стажу роботи позивача для призначення йому пенсії на пільгових умовах згідно з п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 1064д від 02.04.2018 р., у звязку із перебуванням судді Д.В. Сидоренка у тривалому відрядженні, адміністративну справу № 804/1283/18, передано на розгляд судді Д.П. Павловському.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2018 року справу прийнято до провадження, судове засідання призначено на 16 травня 2018р.
16 квітня 2018 року відповідачем надано додаткові докази по справі.
В судовому засіданні 16 травня 2018 року оголошено перерву до 20 червня 2018 року.
Судове засідання призначене на 20.06.2018р. було перенесено на 25 липня 2018 року у звязку із змінами в організації роботи судді Павловського Д.П.
Судове засідання призначене на 25.07.2018р. було перенесено на 29 серпня 2018 року в звязку з перебуванням судді Павловського Д.П. у відпустці.
Судове засідання призначене на 29.08.2018р. було перенесено на 26 вересня 2018 року у звязку із змінами в організації роботи судді Павловського Д.П.
Судове засідання призначене на 26.09.2018р. було перенесено у звязку з перебуванням судді Павловського Д.П. у відпустці.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку із відстороненням судді Павловського Д.П., та на виконання розпорядження № 2795д від 19.10.2018 року адміністративну справу передано на розгляд судді О.М. Неклесі.
Вказана справа отримана суддею О.М. Неклеса 22.10.2018 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 вказану справу прийнято до провадження вказаним складом суду.
Підготовче засідання призначено на 21 листопада 2018 року.
16 квітня 2018 року, 15 травня 2018 року, 20 червня 2018 року, 11 серпня 2018 року від відповідача на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника.
21.11.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин та керуючись приписамич.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах. На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, судом встановлено наступне.
15.09.2017 року позивачу виповнилося 57 років, загальний стаж його роботи на вказану дату становить 34 роки, що підтверджується записами в його трудовій книжці.
18.09.2017 року позивач звернувся до Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою № 3032 про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до п.б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
ОСОБА_4 південне обєднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області листом «Щодо надання інформації» № 91/12/32 від 22.01.2018 року повідомило позивача про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах з огляду на не підтвердження пільгового стажу за Списком № 2 за період роботи з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року з посиланням на висновки протоколу Засідання комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 43 від 14.12.2017 року.
В листі Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області листом № 91/12/32 від 22.01.2018 року зазначено, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії прийнято управлінням 29.12.2017 року.
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на пенсійне забезпечення, загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з абз.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Пунктом «б» ч.1 ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05 листопада 1991 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України «Про пенсійне забезпечення»), визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах, зокрема, особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Відповідно до п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2) ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_3 України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Таким чином, для призначення позивачу пенсії у 57 років на пільгових умовах до п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пп.2) п.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 повинен мати пільговий стаж за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_3 України, не менше 7 років 6 місяців (2 роки 6 місяців такої роботи * 3 роки зменшення пенсійного віку).
За даними трудової книжки ОСОБА_1, а також копій кадрових наказів позивач працював на таких посадах за Списком № 2:
1) в Мирівському спецуправлінні тресту «Дніпроекскавація» ОСОБА_2 будівництва УРСР (серпень 1991 р. лютий 1994 р. Мирівське орендне спеціалізоване підприємство; березень 1994 р. листопад 2005 р. Акціонерне товариство закритого типу «МАСП»; грудень 2005 р. грудень 2014 р. Закрите акціонерне товариство «МАСП») на наступних посадах:
- з 10.11.1982 року по 09.05.1984 року майстер (наказ № 99-к від 12.11.1982 р., наказ № 57-к від 16.05.1984 р.), в тому числі з 10.11.1982 року майстер мехмайстерень, з 01.02.1983 року майстер дільниці № 1 (наказ № 12-к від 08.02.1983 р.);
- з 10.05.1984 року по 10.08.1986 року виконавець робіт (№ 57-к від 16.05.1984 р., наказ № 121-к від 11.08.1986 р.);
- з 01.05.2011 року по 02.01.2013 року начальник дільниці;
2) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПРОМГІДРОТЕХБУД» з 03.01.2013 року по 02.08.2016 року на посаді начальник дільниці (пульпонасосна дільниця ЦТВШГ ПРАТ «ПІВНГЗК»).
Згідно з ОСОБА_5 ЗАТ «МАСП» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній № 305 від 12.08.2013 року ОСОБА_1 працював повний робочий день в Мирівському спеціалізованому управлінні тресту «Дніпроекскавація»; виконував роботи: на будівництві, реконструкції, технічному переоснащенню, реставрації та ремонту будівель і споруд та других обєктів повний робочий день в період:
- з 10.11.1982 року (наказ № 99-к від 12.11.1982 р.) по 09.05.1984 року (наказ № 57-к від 16.05.1984 р.) майстер;
- з 10.05.1984 року (№ 57-к від 16.05.1984 р.) по 10.08.1986 року (наказ № 121-к від 11.08.1986 р.) виконавець робіт.
Пільговий стаж за Списком 2 становить: 03 роки 09 місяців, що передбачено Списком 2 розділ ХХІХ підрозділ «б» затверджених ОСОБА_6 ОСОБА_3 СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
Згідно з ОСОБА_5 ЗАТ «МАСП» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній № 304 від 12.08.2013 року позивач працював повний робочий день в ЗАТ «МАСП» за професією «начальник дільниці» у виробництві: підготовка руд, збагачення, окуксування (агломерація, брикетування, огрудкування) випалювання руд і нерудних копален, що передбачено Списком 2 розділ 2 б, затверджених ОСОБА_6 КМУ № 36 від 16.01.2003 року, у період з 01.05.2011 року по 02.01.2013 року. За даними обліку робочого часу пільговий стаж за Списком № 2 становить всього 01 рік 08 місяців 02 дні.
Згідно з ОСОБА_5 ТОВ «Промгідротехбуд» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній № 250 від 23.03.2017 року ОСОБА_1 працював повний робочий день в ТОВ «Промгідротехбуд» у виробництві: підготовка руд, збагачення, окуксування (агломерація, брикетування, огрудкування) випалювання руд і нерудних копален, в період з 03.01.2013 року по 02.08.2016 року начальником дільниці (пульпонасосна дільниця ЦТВШГ ПРАТ «ПІВНГЗК»), що передбачено Списком 2 розділ 11 «Підготовка руд, збагачення, окуксування (агломерація, брикетування, огрудкування) випалювання руд і нерудних копален» позиція 2 «б, начальники дільниць, затверджених ОСОБА_6 КМУ № 36 від 16.01.2003 року. За даними обліку робочого часу пільговий стаж за Списком № 2 становить: 2013 рік 11 місяців 29 днів, за 2014 рік 10 місяців 10 днів, за 2015 рік 12 місяців, за 2016 рік 7 місяців 02 днів. Всього 03 роки 05 місяців 11 днів.
Також до суду надані довідки архівного відділу виконкому ОСОБА_4 міської ради № 2516, № 2517, № 2518, № 2520 від 19.09.2017 року, які підтверджують нарахування позивачу заробітної плати та її розмір за період 1982 2000 роки за час роботи в Мирівському спецуправлінні тресту «Дніпроекскавація» ОСОБА_2 будівництва УРСР (серпень 1991 р. лютий 1994 р. Мирівське орендне спеціалізоване підприємство; березень 1994 р. листопад 2005 р. Акціонерне товариство закритого типу «МАСП»; грудень 2005 р. грудень 2014 р. Закрите акціонерне товариство «МАСП»).
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах підлягають застосуванню Списки, чинні в період роботи позивача, зокрема Списки, затверджені постановами:
- ОСОБА_6 ОСОБА_3 СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.;
- Кабінету ОСОБА_3 України № 36 від 16.01.2003 року.
Ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_3 України.
Згідно з п.1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України № 637 від 12 серпня 1993 року, з наступними змінами та доповненнями (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка».
За таких обставин, суд приходить до висновку, що надані позивачем ОСОБА_5 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній № 305, № 304 від 12.08.2013 року, № 250 від 23.03.2017 року є належними, допустимими та достатніми доказами наявності у позивача пільгового стажу, зазначеного у таких довідках, зміст яких відповідає вимогам Порядку № 637. Всього документально підтверджений пільговий стаж за Списком № 2 ОСОБА_1 становить 8 років 10 місяців 13 днів, що є достатнім для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах та підтверджує право позивача на пенсію.
Суд зауважує, що зазначена позиція кореспондується позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №164/1993/14-а (2-а/164/2/2015) (адміністративне провадження №К/9901/1452/18), в якій зазначається, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» яка має бути підтверджена як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 1 або № 2.
В зв'язку з вищенаведеним, суд вважає що, вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років від 29.12.2017 року, про яке зазначено в листі № 91/12/32 від 22.01.2018 року, а також про визнання за позивачем права на пільгову пенсію за віком відповідно до п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Здійснивши правову оцінку рішенню Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі комісія), оформлене протоколом № 43 від 14.12.2017 року, про відмову у зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи ОСОБА_1 з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року, суд зазначає, що таке рішення не відповідає вимогам щодо його обґрунтованості.
Так, у витягу з протоколу № 43 від 14.12.2017 року комісією мотивом відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 2 період роботи ОСОБА_1 з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року зазначено, що в трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: що заявник працював у підрозділах (будівництво, ремонт т.д.) передбачених Списками повний робочий день; наданими документами не підтверджено, що заявник працював майстром та виконробом на обєктах будівництва зазначених в Списках та виробнича дільниця № 1 виконувала будівельні роботи на новому будівництві; в архівній довідці про заробітну плату від 19.09.2017 р. № 2516, зазначено, що в розрахункових відомостях по зарплаті працівників Мирівського спецуправління тресту «Дніпроекскавація» ОСОБА_2 будівництва УРСР є дані про нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з листопада 1983 року по грудень 1989 року.
Проте, зазначені доводи спростовуються письмовими доказами, дослідженими судом, зокрема змістом ОСОБА_5 ЗАТ «МАСП» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів в ній № 305 від 12.08.2013 року, в якій міститься вказівка на роботу позивача у період з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року на посадах «майстра» та «виконроба» саме повний робочий день, а також про включення таких посад до розділу ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та звязку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою ОСОБА_3 ОСОБА_3 СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.
Відтак позивач протягом періоду з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року працював на посадах з важкими умовами праці, що передбачені зазначеним Списком № 2, а саме майстром та виконробом, що спростовує висновки комісії, наведені в № 43 від 14.12.2017 року.
Також суд критично ставиться до твердження комісії, наведеного в протоколі № 43 від 14.12.2017 року, про наявність в архівній довідці про заробітну плату від 19.09.2017 р. № 2516 інформації про нарахування заробітної плати позивачу лише з листопада 1983 року по грудень 1989 року, оскільки зі змісту дослідженої судом архівної довідки № 2516 від 19.09.2017 року вбачається, що у такій довідці зазначено про заробітну плату ОСОБА_1 за період з листопада 1982 року по грудень 1989 року.
Таким чином, рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене протоколом № 43 від 14.12.2017 року, яким позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року, є протиправним, а тому вимога позивача про визнання його протиправним та скасування підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобовязання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.09.2017 року, суд зазначає наступне.
Чинним законодавством України чітко регламентовані строки, протягом яких здійснюється призначення пенсії заявникам, а також подання необхідних для її призначення документів.
Відповідно до п. а) ч.1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку, зокрема, пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності. Ідентичний припис міститься в п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».
Тобто наведеними нормами передбачено імперативну вимогу про призначення пенсії з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку за умови подання заяви не пізніше, ніж три місяці з дня досягнення пенсійного віку.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини
Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.
Згідно з Рекомендаціями Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, при яких адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин.
Отже, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права, який закріплений ст. 6 КАС України.
Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію згідно з п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на дату звернення до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, протиправність відмови відповідача у призначенні пенсії позивачу, протиправність рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене протоколом № 43 від 14.12.2017 року, яким позивачу відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року, та доведеність пільгового стажу в зазначений період, що в сукупності є достатнім для призначення позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (загальний стаж роботи за Списком № 2 складає 8 років 10 місяців 13 днів) та свідчить про відсутність у відповідача підстав для відмови у призначенні пенсії, що виключає дискреційний характер повноважень останнього у спірних правовідносинах, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. б) ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15.09.2017 року, із зарахуванням періоду роботи ОСОБА_1 з 10.11.1982 року по 09.05.1984 року на посаді «майстер», з 10.05.1984 року по 10.08.1986 року на посаді «виконавець робіт» в Мирівському спецуправлінні тресту «Дніпроекскавація» ОСОБА_2 будівництва УРСР, до пільгового стажу роботи, підлягає задоволенню.
Проаналізувавши обґрунтованість вимоги позивача про зобовязання ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при призначенні та нарахуванні позивачу пенсії врахувати його заробітну плату за період жовтень 1995 року червень 2000 року за роботу в ТОВ «Резонанс» згідно з довідкою ТОВ «Резонанс» про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії від 11.12.2017 року, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення, виходячи з такого.
Ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.
Згідно з ч.1 ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування.
Аналогічно ч.1 ст. 40, п.2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року; за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Розмір нарахованої заробітної плати позивача, наведений у вказаній довідці, підтверджується належним чином засвідченими копіями відомостей нарахування заробітної плати працівникам ТОВ «Резонанс» за період жовтень 1995 року червень 2000 року, які наявні в матеріалах справи.
При цьому, суд зауважує, що відповідачем у відзиві на позов не надано доводів на спростування вказаної вимоги позивача та заперечень щодо факту отримання від позивача такої довідки, з чого суд робить висновок, що відповідачем зазначені обставини не заперечуються, що узгоджується із приписом ч.2 ст. 77 КАС України щодо обовязку доказування, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.
Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Водночас, ч.1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідач у ході розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, в даному випадку, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному обсязі.
Керуючись ст. ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, КАС України, суд,
Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене протоколом Засідання комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 43 від 14.12.2017 року щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоду роботи ОСОБА_1 з 10.11.1982 року по 10.08.1986 року та щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Копію рішення суду направити сторонам.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 10 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Неклеса