Справа № 520/9657/18
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2018 р. № 520/9657/18
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Єгупенка В.В.,
Ухвалою судді від 04.12.2018 було відкрито провадження у справі за зазначеним позовом в порядку ст.287 КАС України.
В судове засідання представники сторін не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за правилами ч.2 ст.269 КАС України.
Позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.
Відповідач 10.12.2018 до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за відсутності упровадженого представника відповідача.
Дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзив на позов, суд дійшов наступного.
Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 06.06.2018 було відкрито виконавче провадження № 56517930 з примусового виконання вказаного рішення суду.
06.06.2018 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області була направлена копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.
24.07.2018 відповідачем на адресу позивача скеровано вимогу щодо необхідності виконання рішення суду у повному обсязі та зобовязано боржника у пятиденний термін з дня отримання вимоги надати державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду та попереджено про наслідки невиконання відповідно до вимог ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».
19.09.2018 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн., зобовязано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.
Не погоджуючись із зазначеною постановою державного виконавця, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулося до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.
Пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, постанова про накладення штрафу виноситься державним виконавцем стосовно боржника, у разі невиконання без поважних причин рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 було, зокрема, зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії станом на 1 січня 2016 року.
Суд зазначає, що перерахунок пенсії є передумовою її виплати та не може замінювати саму виплату грошових коштів.
Тобто, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 не може вважатись виконаним, лише з тих обставин, що ОСОБА_1 було здійснено перерахунок пенсії.
Верховним Судом в ухвалі від 16.07.2018 по справі № 811/1469/18 зазначено, що Верховний Суд України у своїх постановах (справи №21-1044а15, №21-2630а15, №21-5118а15, №804/5081/13-а) неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Таким чином, в своїх рішеннях Верховний суд України виходив з того, що відсутність відповідного фінансового забезпечення та коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Проте, позивачем будь-яких доказів на підтвердження відсутності відповідного фінансового забезпечення та коштів для здійснення ОСОБА_1 пенсійних виплат на підставі вищевказаного рішення Харківського окружного адміністративного суду не надано, як і не надано доказів вчинених дій, що були спрямовані на виконання рішення суду в частині виплати коштів.
Наявність викладених обставин позбавили відповідача можливості достовірно встановити факт виконання позивачем в повному обсязі судового рішення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення суду в повному обсязі та без поважних причин, винесена з урахуванням приписів чинного законодавства.
Крім того, положення постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 не можуть застосовуватись до спірних правовідносин у даній справі, оскільки порядок виконання рішення суду в даному випадку регламентовано Законом України "Про виконавче провадження", а тому посилання позивача на приписи постанови КМУ №103 від 21.02.2018 є безпідставними.
Суд, також, зазначає, що Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 (далі Порядок №649) визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Відповідно до п. 5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Всупереч положенням ст.77 КАС України позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідних дій, вказаних в п.5 Порядку №649.
Згідно з п. 6 Порядку №649 перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).
Пунктом 8 Порядку №649 комісія приймає одне з таких рішень:
- про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку;
- про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.
У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у пятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.
У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.
Доказів прийняття рішення відповідною комісією, як це вказано у п.8 Порядку №649 до матеріалів справи не надано.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки позивачем не доведено обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 5-10, 72, 73, 74, 77, 139, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 271, 272, 287 КАС України, суд, -
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Суддя В.В. Єгупенко