Справа № 761/23209/18
Суддя: Губська Олена Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Ключковича В.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року (дата виготовлення повного тексту ухвали невідома) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничука Вадима Борисовича, третя особа : Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничука Вадима Борисовича, третя особа : Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничука Вадима Борисовича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності протиправними; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №119369, винесену 09.06.2018 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничуком Вадимом Борисовичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року матеріали адміністративного позову передано за територіальною підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи та порушив норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що відповідно до договору про оренду житла від 29.05.2018, укладеного між позивачем та ОСОБА_5, відповідно до якого ОСОБА_3 орендує квартиру для проживання з сім'єю, розташованою за адресою: АДРЕСА_3, яка знаходиться в межах адміністративно-територіальної одиниці Шевченківського районного суду м. Києва.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

У судовому засіданні 11 грудня 2018 року представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання до суду не з'явився, явки свого представника не забезпечив, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у його відсутності відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції, доводам апеляційної скарги, виходячи з наявних у справі матеріалів, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Отже, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил інстанційної, предметної та територіальної підсудності.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди), вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було заявлено вимоги про визнання дій інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничука Вадима Борисовича щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності протиправними; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР №119369, винесену 09.06.2018 року інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничуком Вадимом Борисовичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу закрити (вимоги підсудні місцевому загальному суду як адміністративному суду).

Приймаючи ухвалу про передачу справи до Рівненського районного суду Рівненської області (за місцем знаходження відповідача) суд першої інстанції виходив з того, що адреса місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта позивача, де зазначено вказане зареєстроване місце проживання, що знаходиться поза межами Шевченківського району м. Києва. Крім того, в позовній заяві зазначено адресу місцезнаходження і перебування позивача: АДРЕСА_2, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва, проте, на підтвердження вказаної інформації не надано жодних документів. Разом з тим, відповідач знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, у зв'язку з чим судом першої інстанції зроблено висновок про непідсудність адміністративного позову ОСОБА_3 Шевченківському районному суду міста Києва.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Статтею 25 КАС України закріплено, що позивач має право оскаржити акти індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно нього за своїм вибором або до адміністративного суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання (перебування, знаходження), або до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до копії паспорту позивача, наявної в матеріалах справи, його зареєстрованим місцем проживання є : АДРЕСА_1. На підтвердження свого проживання в місті Києві, позивачем до апеляційної скарги надано копію договору про оренду житла від 29.05.2018, укладеного між позивачем та ОСОБА_5.

Разом з тим, за змістом ст. 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) визначено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, визначено: паспорт громадянина України: тимчасове посвідчення громадянина України: посвідка на постійне проживання: посвідка на тимчасове проживання: посвідчення біженця: посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Аналіз зазначених нормативно-правових норм дає підстави для висновку, що місце проживання - це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання підтверджується вичерпним переліком певних документів, зокрема, паспорт громадянина України.

Разом з тим, вказаний Закон не визначає інформацію з договору про оренду квартири, як джерело відомостей про місце проживання (перебування, знаходження) особи, а тому посилання апелянта на договір про оренду житла від 29.05.2018, укладеного між позивачем та ОСОБА_5 є безпідставними.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для передачі справи до Рівненського районного суду Рівненської області.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лісничука Вадима Борисовича, третя особа : Управління патрульної поліції у Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов
(з окремою думкою)
СуддяВ.Ю. Ключкович

Повне судове рішення складено 11 грудня 2018 року.