Справа № 120/4020/18-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 грудня 2018 р. Справа № 120/4020/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, у якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 33 від 20.06.2018 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за пунктом "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, яка досягла віку 55 років та має понад 27 років загального трудового стажу, з них понад 20 років стажу роботи трактористом-машиністом, що безпосередньо був зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, товариствах та інших підприємствах сільського господарства;

- зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити з 18.05.2018 року пенсію на пільгових умовах за пунктом "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", як особі, яка досягла віку 55 років та має понад 27 років загального трудового стажу, з них понад 20 років стажу роботи трактористом-машиністом, що безпосередньо був зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції у колгоспах, радгоспах, товариствах та інших підприємствах сільського господарства;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що понад 20 років пропрацював трактористом - машиністом в сфері сільського господарства. Досягнувши необхідного пенсійного віку 55 років, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за віком як трактористу-машиністу безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, рішенням Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 33 від 20.06.2018 року відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку із відсутністю необхідного стажу тракториста - машиніста, зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

26 листопада 2018 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що згідно поданих документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах стаж роботи позивача становить 29 років 8 місяць 7 днів, з них пільгового стажу роботи трактористом-машиністом тільки 13 років 1 місяців 10 днів та є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Крім того вказано, що період роботи в колгоспі "Урожай" с. Деревянки з 01.07.1992 року по 20.12.2002 рік зарахувати до пільгового стажу неможливо з підстав відсутності у первинних документах підтвердження пільгової роботи, за виключенням періоду з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року, який зараховано до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Згідно відомостей з наявного в матеріалах справи диплому серії НОМЕР_2 від 25.06.1981 року позивач 2 роки 10 місяців навчався за професією тракторист-машиніст ІІ класу, слюсар другого розряду, водій транспортних засобів категорії "С" в Мазурівському середньому СПТУ-8 с. Мазурівка, Вінницької області.

Із записів у трудовій книжці позивача, довідок приватного підприємства "Україна" с. Грибалівка Шаргородського району Вінницької області встановлено, що в період з 01.05.1981 року по 31.05.1982 року працював трактористом-машиністом у колгоспі "Україна".

Відповідно військового квитка позивача у період з 15.06.1982 року по 25.06.1984 року проходив службу в армії.

Починаючи з 01.08.1984 року по 30.06.1992 року позивач працював трактористом у колгоспі "Україна", даний факт підтверджується записами у трудовій книжці, довідками ПП "Україна" № 27 від 07.06.2018 року, № 85 від 07.06.2018 року та № 86 від 07.06.2018 року та актом за результатами звірки достовірності видачі довідки № 318 від 08.06.2018 року.

В період з 01.07.1992 року по 20.03.2003 року працював трактористом у колгоспі "Урожай", даний факт підтверджується записами у трудовій книжці, архівними довідками № 01-13-63 від 15.02.2018 року, № 01-13-64 від 15.02.2018 року та № 01-13-65 від 15.02.2018 року, архівною довідкою № 280 від 01.03.2018 року.

З 05.05.2016 року по 31.01.2017 року позивач працював трактористом у ФГ "Дубчак", що підтверджується записом у трудовій книжці.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_1 11.06.2018 року звернувся до Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції, подавши необхідні документи.

Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області рішенням № 33 від 20.06.2018 року відмовило позивачу в призначенні пільгової пенсії за віком як трактористу-машиністу.

Вирішуючи дану справу та надаючи оцінку діям та рішенню відповідача, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років.

В даному випадку, факт наявності у позивача загального трудового стажу, необхідного для призначення пенсії, відповідачем не заперечується, однак, останній вказує на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Дана норма Закону кореспондується також з положенням пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, де зокрема передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58.

Разом з тим, порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 7, в якому зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо. Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії "тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові № 687/975/17 від 21.02.2018 року, в якій суд касаційної інстанції вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Згідно відомостей з наявного в матеріалах справи диплому серії В №548694 від 25.06.1981 року, позивач 2 роки 10 місяців навчався за професією тракторист-машиніст ІІ класу, слюсар другого розряду, водій транспортних засобів категорії "С" в Мазурівському середньому СПТУ-8 с. Мазурівка, Вінницької області.

Із записів у трудовій книжці позивача, довідок приватного підприємства "Україна" с. Грибалівка Шаргородського району Вінницької області встановлено що в період з 01.05.1981 року по 31.05.1982 року працював трактористом-машиністом у колгоспі "Україна".

Відповідно військового квитка позивача у період з 15.06.1982 року по 25.06.1984 року проходив службу в армії.

Починаючи з 01.08.1984 року по 30.06.1992 року позивач працював трактористом у колгоспі "Україна", даний факт підтверджується записами у трудовій книжці, довідками ПП "Україна" № 27 від 07.06.2018 року, № 85 від 07.06.2018 року та № 86 від 07.06.2018 року та актом за результатами звірки достовірності видачі довідки № 318 від 08.06.2018 року.

У період з 01.07.1992 року по 20.03.2003 року працював трактористом у колгоспі "Урожай", даний факт підтверджується записами у трудовій книжці, архівними довідками № 01-13-63 від 15.02.2018 року, № 01-13-64 від 15.02.2018 року та №01-13-65 від 15.02.2018 року, архівною довідкою № 280 від 01.03.2018 року.

З 05.05.2016 року по 31.01.2017 року позивач працював трактористом у ФГ "Дубчак", що підтверджується записом у трудовій книжці.

Крім того, на підтвердження стажу роботи трактористом безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції позивачем додано до матеріалів справи посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_3.

Підпунктом "з" "і" "к" ч. 1, ч. 3 п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 року (далі - Положення №590) встановлено, що крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується період навчання (підпункт "з") та служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та по інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (п.п. "а" та "б" п. 16), та пенсії у зв'язку з втратою годувальника їх сім'ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (п.п. "в" п. 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л" прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, вказаний в п.п. "з" (тобто період навчання), прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Таким чином, на час звернення з заявою до відповідача позивач мав достатній стаж (більше 20 років на роботах тракториста-машиніста), для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції") до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визнати протиправною відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах рішенням № 33 від 20.06.2018 року та зобов'язати відповідача призначити йому, пенсію за віком на пільгових умовах з 18 травня 2018 року.

Щодо стягнення витрат на професійну допомогу в сумі 5000,00 грн., суд зазначає те, що на підтвердження обставин щодо понесення стороною у справі судових витрат на правову допомогу повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказані висновки щодо застосування норм права, узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.09.2018 року по справі № 820/5938/16, та повинні застосовуватись до спірних правовідносин на виконання ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і ч. 5 ст. 242 КАС України.

В даному ж випадку, матеріали справ не містять жодних належних доказів на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати на оплату послуг з надання правової допомоги.

При цьому, судом врахована наявність у матеріалах справи ордеру, витягу з договору про надання правової допомоги, однак такі документи жодним чином не підтверджують факт оплати відповідних послуг позивачем.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області № 33 від 20.06.2018 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за пунктом "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язати Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 18 травня 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шаргородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1);

Шаргородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області (місцезнаходження: Вінницька область, м. Шаргород, вул. Героїв Майдану, 222, ).

Суддя Мультян Марина Бондівна