Справа № 560/3814/18
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3814/18
РІШЕННЯ
іменем України

13 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

1. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації, в якому просить:

- визнати протиправною відмову у наданні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації №04.02.-13179 від 21.06.2018;

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення категорії 2 серії А "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача з заявою про надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До заяви додав документи, які дозволяють однозначно ідентифікувати конкретний період виконання ним роботи пов`язаної з наслідками ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження, а саме перебування протягом 6 днів у с. Варовичі Поліського району Київської області. З урахуванням викладеного вважає, що відмова відповідача у наданні йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є протиправною.

3. 30.11.2018 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що під час розгляду питання про обґрунтованість заяви позивача, була отримана довідка Славутського районного трудового архіву Славутської районної ради від 06.06.2018 №01-34/955, відповідно до якої ОСОБА_1 був відряджений в м. Поліське терміном на 16 днів до 31 грудня для роботи в РАЙДРУ. Вказане місто належить до зони безумовного (обов`язкового) відселення, а не до зони відчуження. Додаткових доказів про виїзди позивача до зони відчуження, зокрема: посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхові листи позивачем не надано. Позивач постійно не проживав на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії. Також ОСОБА_1 станом на 1 січня 1993 року не проживав в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років. Довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження має бути із зазначенням кількості днів і населеного пункту. Проте, зазначені відомості відсутні в довідці ВАТ "Славутське АТП 16845" від 13 грудня №305.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

4. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 відкрито провадження в даній справі та вирішено її розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 12.12.2018.

5. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.12.2018 виправлено описку, допущено в резолютивній частині вказаної ухвали. Зокрема, замінено дату судового засідання з 12.12.2018 на 11.12.2018.

6. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 вирішено розглянути дану справу в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

7. Згідно з виписки з наказу №70 від 02.12.1986, довідки Славутського районного трудового архіву Славутської районної ради від 06.06.2018 №01-34/955 водій ОСОБА_1 відряджений в м. Поліське строком на 16 днів до 31 грудня для роботи в РАЙДРСУ.

8. Відповідно до довідки відкритого акціонерного товариства "Славутське автотранспортне підприємство 16845" від 26.07.2012 №71 ОСОБА_1 відряджений в смт. Поліське терміном на 16 днів до 31 грудня 1986 року для роботи в РАЙДРУ. Протягом даного періоду перебував шість днів в с. Варовичі Поліського району Київської області, де виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме 17, 19, 23, 21, 25, 27 грудня 1986 року на автомобілі КАМАЗ-5511 здійснював доставку будівельних матеріалів на будівництво дороги в селі Варовичі Поліського району Київської області.

9. За змістом довідки відкритого акціонерного товариства "Славутське автотранспортне підприємство 16845" від 13 грудня №305 ОСОБА_1 в грудні 1986 року проведена "доплата за Чорнобиль" в сумі 18 крб. 38 коп.

10. Згідно з актом від 11.06.1991, затвердженим директором Славутського АТП 16845, наявні підстави для видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС.

11. Позивач звернувся до Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації з заявою щодо видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

12. Листом від 21.06.2018 №04.02-13179 Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації повідомив позивачу про відсутність підстав для встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

IV. ОЦІНКА СУДУ

13. Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

14. Положеннями пункту 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту.

15. Так, Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

16. Згідно з статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

17. Відповідно до статті 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

18. Згідно з статтею 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

19. Додатком №1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено перелік населених пунктів, віднесених до зони відчуження.

20. Згідно з даним переліком с. Варовичі (Поліський район, Київська область), в якому проводив роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивач, віднесено до зони відчуження.

21. Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

22. Відповідно до частини 1 статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

23. Частиною 4 вказаної статті визначено, що видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

24. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, чинний на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №51).

25. Пунктом 3 Порядку №51 визначено, зокрема, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

26. Отже, необхідною обставиною, з існуванням якої законодавець пов`язує наявність у особи права на отримання статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії А є факт участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у певний період та протягом визначеного часу.

27. Відповідно до пункту 10 Порядку №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

28. Суд вважає, що позивачем до заяви про видачу йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС були надані документи, які дозволять однозначно ідентифікувати конкретний період участі позивача у заходах, направлених на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження протягом 6 днів. Зазначені документи містять підписи осіб, відповідальних за їх складання, які скріплені печатками відповідних установ.

29. Суд критично оцінює посилання відповідача на архівну довідку Славутського районного трудового архіву Славутської районної ради від 06.06.2018 №01-34/955, оскільки вказана довідка не спростовує засвідчених наданими позивачем документами фактів його участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Зазначена довідка не має переважного значення під час вирішення питання про наявність чи відсутність в ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

30. Щодо судження відповідача про те, що підставою для відмови позивачу є відсутність в довідці відкритого акціонерного товариства "Славутське автотранспортне підприємство 16845" від 13 грудня №305 кількості днів і населеного пункту, суд зазначає, що зазначені відомості містяться в довідці відкритого акціонерного товариства "Славутське автотранспортне підприємство 16845" від 26.07.2012 №71. Крім того, в акті від 11.06.1991, затвердженому директором Славутського АТП 16845, встановлена наявність підстав для видачі ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС. Департаментом соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації не була спростована достовірність відомостей, зазначених у вказаних довідках та акті.

31. Таким чином, відповідач необґрунтовано надав перевагу довідці Славутського районного трудового архіву Славутської районної ради від 06.06.2018 №01-34/955 без розгляду її в взаємозв`язку з іншими документами, якими підтверджується факт відрядження позивача до зони відчуження та виконання ним завдань з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

32. При цьому, вирішуючи питання про задоволення вимоги про зобов`язання відповідача видати позивачу посвідчення категорії 2 серія А "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, суд зазначає та враховує наступне.

33. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

34. Частинами 1, 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

35. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

36. Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

37. Так, Європейський суд з прав людини в пункті 33 рішення у справі "Христов проти України" ("Khristov v. Ukraine") від 19.02.2009 повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

38. Європейський суд з прав людини в пункті 50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" ("Chuykina v. Ukraine") від 13.01.2011 констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань, становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", п. п. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії", заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії", заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

39. З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним зобов`язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення категорії 2 серія А "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

40. Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

41. Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації у наданні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №04.02.-13179 від 21.06.2018 року.

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення категорії 2 серія А "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Департамент соціального захисту населення Хмельницької обласної державної адміністрації (вул. Володимирська 109, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 25921623)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап