Справа № 120/4179/18-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 грудня 2018 р. Справа № 120/4179/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанови від 09.10.2018 року про закінчення виконавчого проводження № ВП 56604041.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року по справі №802/1869/17-а, окрім іншого, зобов'язано Міністерство оборони України виплатити членам сім'ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках, в тому числі, сину - ОСОБА_2. Вказане рішення від 23.11.2017 року набрало законної сили 17.01.2018 року та 13.02.2018 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за вказаною постановою.

В подальшому, з метою примусового виконання зазначеного рішення, позивач звернулась до відповідача, яким винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 56604041. 13.07.2018 року членам сім'ї загиблого була зарахована одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця у загальній сумі 1200000 грн., в тому числі ОСОБА_1 в розмірі 600000,00 грн. (по 300000,00 грн. на ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2). З огляду на викладені обставини, 09.10.2018 року відповідачем винесено оскаржувану у даній справі постанову про закінчення виконавчого проводження ВП №56604041.

Разом із тим, на думку позивача, постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною, адже постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року не може вважатись виконаною в повному обсязі, оскільки одноразова грошова допомога в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян, була виплачена виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2017 року (1600 грн.), тоді як постанова від 23.11.2017 року набрала законної сили 17.01.2018 року.

З огляду на викладене, позивач вважає, що одноразова грошова допомога в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян має бути розрахована виходячи із прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2018 року, тобто 1762 грн., що, власне, і зумовило її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 21.11.2018 року дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою від 07.12.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 13.12.2018 року. Даною ухвалою також задоволено клопотання позивача про поновлення строків звернення до суду та поновлено відповідний строк.

Копія ухвали про відкриття провадження від 07.12.2018 року була направлена позивачу на вказану нею у позовній заяві електронну адресу для листування, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачу на електрону адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідками від 07.12.2018 року.

Відповідно до ст. 268 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур'єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв'язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Крім того, копія ухвали про відкриття провадження також була направлена на адресу позивача засобами поштового зв'язку та згідно відомостей, отриманих за допомогою послуги відстеження поштового відправлення на офіційному веб-сайті Укрпошти, отримана нею особисто 11.12.2018 року.

Таким чином, позивач та відповідач в силу положень ст. 268 КАС України вважаються належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, однак у судове засідання 13.12.2018 року не прибули, про причини свої неявки не повідомили, а заяв про розгляд справи без їх участі не подали.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями статті 268 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_2 є членами родини загиблого 13.12.2016 року під час проходження військової служби у зоні проведення АТО військовослужбовця ОСОБА_3.

Також встановлено, що постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року по справі №802/1869/17-а, яка набрала законної сили згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 року, окрім іншого, зобов'язано Міністерство оборони України виплатити членам сім'ї загиблого військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_3, передбачену ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразову грошову допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби у військовому резерві, у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках дружині - ОСОБА_1, матері - ОСОБА_4, батьку - ОСОБА_5, сину - ОСОБА_2.

13.02.2018 року Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 14.06.2018 року відкрито виконавче провадження №56604041 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2018 року.

Відповідно до витягу з протоколу №62 від 22.06.2018 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразових грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про призначення допомоги батьку, матері, дружині і сину в розмірі 750-кратоного прожиткового мінімуму в загальній сумі 1200000,00 грн.

13.07.2018 року відповідна суму коштів в розмірі 1200000,00 грн. була зарахована на їх рахунки.

Як наслідок, 09.10.2018 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого проводження ВП №56604041 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом із тим, на думку позивача, постанова про закінчення виконавчого провадження є протиправною, адже постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року не може вважатись виконаною в повному обсязі, оскільки, одноразова грошова допомога в розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян, була виплачена виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2017 року, а не 01.01.2018 року, тобто року, коли відповідна постанова суду набрала законної сили.

Наведені вище обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім'ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов'язаного та резервіста у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року (п. 5 Порядку №975).

В даному ж випадку, як слідує зі змісту постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року по справі №802/1869/17-а, згідно лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 15.12.2016 № 250, загибель останнього мала місце 13.12.2016 року.

Із наведеного слідує, що днем виникнення у членів сім'ї загиблого ОСОБА_3 права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року є 13.12.2016 року.

Відповідне право на отримання одноразової грошової допомоги було підтверджене і рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року по справі №802/1869/17-а, яке набрало законної сили згідно постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.01.2018 року.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що законодавець пов'язує факт виникнення у осіб права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму саме із датою смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть, а не із фактом набрання законної сили судовим рішенням про зобов'язання виплатити відповідні кошти.

В даному випадку, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.11.2017 року по справі №802/1869/17-а фактично підтверджено наявність у членів сім'ї загиблого, права на отримання зазначеної вище одноразової грошової допомоги та зобов'язано здійснити її виплату.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб становить: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із витягу з протоколу №62 від 22.06.2018 року, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразових грошової допомоги та компенсаційних сум, прийнято рішення про призначення допомоги батьку, матері, дружині і сину в розмірі 750-кратоного прожиткового мінімуму в сумі 1200000,00 грн., що відповідає 750 розмірам прожиткового мінімуму, встановлено для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року (1600,00 грн. х 750)

13.07.2018 року відповідна суму коштів в розмірі 1200000,00 грн. була зарахована на рахунки членів сім'ї загиблого, в тому числі на рахунок позивача в сумі 600000,00 грн. (по 300000,00 грн. на ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_2). Дана обставина учасниками справи не заперечується.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як наслідок, 09.10.2018 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого проводження ВП №56604041 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що, на думку суду, Міністерство оборони України в повному обсязі виконало виконавчий лист Вінницького окружного адміністративного суду від 13.02.2018 року, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно 09.10.2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого проводження ВП №56604041.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. ст. 255, 272 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

ОСОБА_2 (АДРЕСА_1);

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, ).

Повний текст рішення складено 13.12.2018 року.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна