Справа № 814/2947/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/2947/17

Категорія: 8 Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Коваля М. П.,

за участю секретаря - Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївський області (далі - ГУ ДФС у Миколаївській області) в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 5 грудня 2017 року № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, рішення № 6 та вимоги від 05 грудня 2017 року № Ф66.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 25 жовтня по 7 листопада 2017 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року. За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 21 листопада 2017 року № 1597/14-29-13-06/НОМЕР_1, в якому визначено про порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 16 прим. 1 підр. 10 р. ХХ ПК України, п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 , ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того, в акті перевірки також зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 пп. 222.3.1 п. 222.3 ст. 222 ПК України, а також порушення п. 231.6 ст. 231 ПК України. На підставі вказаного акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення 5 грудня 2017 року:

- № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 16341,33 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4085,33 грн.;

- № 6, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» за основним платежем 952,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 238,1 грн.;

- № 6, яким до підприємця застосовано штрафні санкції за платежем «Акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» на суму 18053,10 грн.;

- № 6, яким до позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 28,19,18,16,3,1 календарних днів сплати авансових внесків акцизного податку на суму 4054,59 грн.;

- № 6, яким до позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 31 календарний день сплати авансових внесків акцизного податку на суму 298,02 грн..

Крім того, ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято рішення від 5 грудня 2017 року № 6, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано єдиного внеску за основним платежем 21535,21 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2721,74 грн., а також складено вимогу № Ф 66 про сплату боргу з єдиного соціального внеску на суму 21535,21 грн.. На думку позивача, висновки акта перевірки щодо порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства не є обґрунтованими, а тому прийняті на підставі акта перевірки податкові повідомлення-рішення, рішення та складена вимога підлягають скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС в Миколаївській області від 05 грудня 2017 року № 6, № 6, № 6, № 6 та № 6. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача 05 грудня 2017 року № 6. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу відповідача від 05 грудня 2017 року № Ф 66. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1318,50 грн..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку що ФОП ОСОБА_1 дотримано вимоги положень, передбачених Податковим кодексом України, а також Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Миколаївській області подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що перевіркою встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014 рік у сумі 4912,53 грн. та 2016 рік у сумі 11428,80 грн. Також, перевіркою позивача встановлено, що позивачем не включено до оподатковуваного доходу за 2016 рік суму 63 493,33 грн., тобто занижено податкове зобов'язання з військового збору за 2016 рік. Крім того, встановлено заниження єдиного внеску за 2014 рік на суму 11364, 32 грн., за 2016 рік на суму 10170, 89 грн. та порушення граничних термінів реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних за період 2016 рік на загальний обсяг пального 30 123, 65 грн., на підставі чого контролюючий орган вважає оскаржувані рішення правомірними та такими, що відповідають нормам діючого законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що з 25 жовтня по 7 листопада 2017 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 21 листопада 2017 року № 1597/14-29-13-06/НОМЕР_1, в якому визначено про порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 16 прим. 1 підр. 10 р. ХХ ПК України, п. 2 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 , ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того, в акті перевірки також зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 пп. 222.3.1 п. 222.3 ст. 222 ПК України, а також порушення п. 231.6 ст. 231 ПК України.

На підставі вказаного акту відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення 5 грудня 2017 року:

- № 6, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 16341,33 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 4085,33 грн.;

- № 6, яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «військовий збір» за основним платежем 952,40 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 238,1 грн.;

- № 6, яким до підприємця застосовано штрафні санкції за платежем «Акцизний податок з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» на суму 18053,10 грн.;

- № 6, яким до позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 28,19,18,16,3,1 календарних днів сплати авансових внесків акцизного податку на суму 4054,59 грн.;

- № 6, яким до позивача застосовано штрафні санкції за затримку на 31 календарний день сплати авансових внесків акцизного податку на суму 298,02 грн..

Крім того, ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято рішення від 5 грудня 2017 року № 6, яким ФОП ОСОБА_1 донараховано єдиного внеску за основним платежем 21535,21 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 2721,74 грн., а також складено вимогу № Ф 66 про сплату боргу з єдиного соціального внеску на суму 21535,21 грн..

Згідно п. 177.1 ст. 177 названого Кодексу доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 названої статті Кодексу встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

На підставі п. п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витратами є сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пунктів 177.3 та 177.4 ст. 177 ПК України для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи, основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля пальним.

В акті перевірки контролюючим органом зроблено висновок про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу, задекларованого у 2014 році, на 32750,21 грн., а також задекларованого у 2016 році на 63493,33 грн..

В обґрунтування висновку про заниження ФОП ОСОБА_1 сум чистого оподатковуваного доходу, задекларованого у 2014 році, відповідач зазначає, що розбіжність у сумі валових витрат на 32750,21 грн. виникла за рахунок включення цих витрат, як таких, що не пов'язані з отриманням доходу.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем у 2013 році було укладено з ТОВ АФ «Закон - Аудит» договір від 2 липня 2013 року № 5/К-13 про надання на протязі кожного календарного року аудиторських послуг відносно господарської діяльності позивача, з визначенням річної вартості наданих послуг в сумі 96000 грн., зі строком дії до 31 грудня 2018 року, результатом виконання якого є щорічні акти надання послуг та оплата таких послуг (а. с. 84-85).

В рішенні суд першої інстанції вказує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що на момент перевірки дані господарські операції не були відображені у книзі обліку доходів і витрат за 2014-2016 роки.

Апеляційний суд не погоджується з названими вище висновками з огляду на наступне.

З наданих позивачем копій книг обліку доходів і витрат від 6 липня 2011 року № 192 та від 27 липня 2016 року № 68 вбачається, що витрати за аудиторські послуги виписані лише на останніх сторінках відповідного звітного періоду однією строкую - « 96000 грн. Аудит» - в графі 8 «інші витрати пов'язані з одержанням доходу» (за 2014 рік) та в графі 10 «понесені інші витрати, пов'язані з одержанням доходу включаючи вартість виконана них робіт, послуг» (за 2015-2016 рр.) (а. с. 99-112, 113-128).

При цьому інші графи, при заповненні яких можливо ідентифікувати відповідну операцію, оскільки передбачають віднесення відповідних реквізитів первинних документів, в книзі обліку доходів і витрат не відображено.

Посилання позивача, що зазначені господарські операції на суму 96000 грн. сплачувались ним на протязі трьох років є недоречними, оскільки актом перевірки встановлено, що чистий дохід позивача в розрізі років становить: 2014 рік - 0 грн., 2015 рік - 15256 грн., за 2016 рік - 17262 грн., що також підтверджується поданими деклараціями про майновий стан і доходи та книгами обліку доходів і витрат за відповідні періоди.

Отже, на підставі викладеного, ФОП ОСОБА_1 не мав змоги сплатити за аудиторські послуги ТОВ АФ «Закон - Аудит» 96000 грн. за спірний період.

До того ж, апеляційний суд зауважує, що в ході проведення перевірки позивачем не було надано перевіряючим договір з ТОВ АФ «Закон - Аудит» про надання аудиторський послуг відносно господарської діяльності ФОП, а також на момент перевірки дані господарські операції не були відображені у книзі обліку доходів і витрат за 2014-2016 року.

При цьому зазначена обставина позивачем не заперечується.

Щодо завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат за 2016 рік на 63493,33 грн. колегія суддів вважає за необхідним зазначити.

ГУ ДФС у Миколаївській області в акті перевірки зроблено висновок про розбіжність в сумі валових витрат 63493,33 грн., яка виникла за рахунок включення до інших витрат суми покупки основних засобів, які не використовуються в господарській діяльності, а саме: подрібнювач (рослинних решток KDX 220) про що свідчить банківська виписка від 6 вересня 2016 на суму 76192 грн. рахунок 1502, дані книги обліку доходів та витрат від 27 липня 2016 року № 68 стор. 9, податкова накладна від 6 вересня 2016 року № 28.

Задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_1, суд першої інстанції вказав, серед іншого, що позивачем правомірно включено до складу витрат пов'язаних з провадженням господарської діяльності за 2016 рік, зокрема амортизаційні відрахування подрібнювача (рослинних решток KDX 220) на суму 3174,67 грн.

В обґрунтування названої позиції суд першої інстанції послався на норми положень пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, яка передбачає, що підприємці мають право (за власним бажанням) включати до складу витрат, пов'язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує, що наведені вище приписи податкового законодавства, зокрема пп. 177.4.6 п. 177.4 ст. 177 ПК України, набули чинності з 1 січня 2017 року, а розбіжність валових витрат щодо подрібнювача (рослинних решток KDX 220) виникла у 2016 році.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 не надано будь-яких документів, які б підтверджували введення в експлуатацію відповідного подрібнювача, розрахунку амортизаційних заходів чи інших документів, які б свідчили використання об'єкта основних засобів, а саме подрібнювача в господарській діяльності позивача, враховуючи те, що позивач взагалі здійснює діяльність з реалізації паливно-мастильних матеріалів.

Таким чином, контролюючий орган дійшов до обґрунтованого висновку про порушення позивачем п. 177.4 ст. 177 Розділу IV ПК України щодо завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат в сумі 32750,21 грн. за 2014 рік та 63493,33 грн. за 2016 рік.

Як вбачається з розділів 2.1.6 та 2.5 акта перевірки від 21 листопада 2017 року № 1597/14-29-13-06/НОМЕР_1, висновок контролюючого органу про донарахування ФОП ОСОБА_1 сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 21535,21 грн., а також військового збору у розмірі 952,40 ґрунтується виключно на висновку відповідача щодо заниження позивачем суми загального оподатковуваного доходу за перевірений період (а. с. 38, 43-50).

Враховуючи, що, як зазначено вище, висновок відповідача про заниження позивачем суми загального оподатковуваного доходу за перевірений період є обґрунтованим, донарахування контролюючим органом ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військового збору, а також застосування у зв'язку з цим до позивача штрафних санкцій також є правомірним.

Разом з цим, перевіркою ГУ ДФС у Миколаївській області встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пп. 222.3.1 п. 222.3 ст. 222, п. 231.6 ст. 231 Податкового кодексу України.

Підпунктом 222.3.1. п. 222.3 ст. 222 ПК України передбачено, що суми податку перераховуються до бюджету суб'єктом господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Відповідно до п.п. 231.1, 231.3 ст. 231 Податкового кодексу України платник податку при реалізації пального зобов'язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.

Акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.

При реалізації пального особа, яка реалізує пальне, зобов'язана в установлені терміни скласти акцизну накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі акцизних накладних, така реєстрація вважається наданням акцизної накладної отримувачу пального. Акцизні накладні, які не надаються отримувачу пального та акцизні накладні/розрахунки коригування, складені за операціями з реалізації пального суб'єктам господарювання та фізичним особам, які не є платниками акцизного податку, також підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних (п. 231.5 ст. 231 ПК України).

Перевіркою відповідача встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги пп. 222.3.1. п. 222.3 ст. 222 ПК України, а саме: сума податку по граничному строку сплати 30.07.2016 в розмірі 7408 грн. сплачена несвоєчасно фактично сплачено 02.08.2016 року-7410грн.), по граничному строку сплати 30.08.2016 в розмірі 7374,10 грн. сплачена несвоєчасно (станом на 30.08.2016 року на особовому рахунку платника існувала переплата в розмірі 3800 грн. фактично сплачено 15.09.2016року-7410грн.), по граничному строку сплати 30.09.2016 в розмірі 14060.1 грн. сплачена несвоєчасно (станом на 30.04.2016 року на особовому рахунку платника існувала переплата в розмірі 35,90грн фактично сплачено 18.10.2016 року-10190грн. та 28.10.2016 року - 6700 грн.), по граничному строку сплати 30.10.2016 в розмірі 7360,1 грн. сплачена несвоєчасно (станом на 30.10.2016 року на особовому рахунку платника існувала переплата в розмірі 2829,9грн., фактично сплачено 18.11.2016 року-5870 грн. та 30.11.2016 року - 1500 грн.), по граничному строку сплати 30.11.2016 в розмірі 5863,6 грн. сплачена несвоєчасно (станом 30.06.2015 року на особовому рахунку платника існувала переплата в розмірі 3,6 грн фактично сплачено 01.12.2016року-5910 грн.).

Відповідно до п. 231.6 ст. 231 ПК України реєстрація акцизних накладних та/або розрахунків коригування у Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

За порушення термінів реєстрації акцизних накладних Податковим кодексом України передбачено накладення штрафних санкцій, а саме тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

2 відсотків від суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 61 до 90 календарних днів;

40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального, зазначених у таких акцизних накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 91 і більше календарних днів.

В ході перевірки встановлено, що також підтверджено матеріалами справи, доказів на спростування встановлених відповідачем порушень щодо своєчасності та повноти сплати податкових зобов'язань з акцизного податку, позивачем як під час перевірки так і під час розгляду в судовому засіданні, не надано.

При цьому задовольняючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 у цій частині, суд першої інстанції зазначає, що факт порушення терміну реєстрації акцизних накладних та кількість днів прострочення згідно акту перевірки позивачем не заперечується, однак останній вважає, що вказане порушення відбулось з вини відповідача.

Однак, доказів на підтвердження того, що позивач мав намір зареєструвати акцизні накладні в Єдиному реєстрі акцизних накладних у встановлені законодавством строки, а саме надання відповідних квитанції контролюючого органу з цього приводу, ФОП ОСОБА_1 до перевірки та до суду не надано, отже ГУ ДФС у Миколаївській області правомірно застосовано штрафні санкції за несвоєчасну реєстрацію акцизних накладних.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 5 грудня 2017 року № 6, № 6, № 6, № 6, № 6, рішення № 6, а також вимоги від 05 грудня 2017 року № Ф66.

Зважаючи на викладенні обставини, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що виразилось в неправильному застосуванні закону, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Повний текст постанови суду складено 11 листопада 2018 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Коваль М.П. Єщенко О.В.