Справа № 404/1685/16-а(2-а/404/918/2016)
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 року

Київ

справа №404/1685/16-а(2-а/404/918/2016)

провадження №К/9901/43239/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.І., розглянувши у письмовому провадженні у касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Галагана О.В. від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Божко Л.А., Кругового О.О., Лукманової О.М. від 31 січня 2017 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Кіровоградського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправними та скасувати рішення № 2359 від 18 квітня 2016 року про відмову їй у призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоров'я, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати призначити та виплатити їй заборгованість по пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоров'я, відповідно до пункту «е»статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 06 січня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області № 2359 від 18 квітня 2016 року про відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоров'я, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_2 та виплатити заборгованість по пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоров'я, відповідно до пункту «е»статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 квітня 2016 року, тобто з дня звернення із заявою про призначення пенсії.

3. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з неправомірності дій відповідача при відмові у призначенні пенсії позивачу, оскільки на час звернення із заявою позивач мав спеціальний стаж роботи, згідно з переліком посад працівників охорони здоров'я та соціально захисту, що дає право на призначення пенсії.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Кіровоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді Кіровоградської області із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоров'я, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

6. Листом відповідача від 18 січня 2016 року № 318/02-30 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоров'я, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи, з посиланням на внесенні Законом України № 911 від 24 грудня 2015 року зміни до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» про поступове збільшення до 2026 року віку виходу на пенсію за вислугою років працівникам освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення.

7.Після звільнення з посади медичної сестри пологового відділення пренатального центру Кіровоградської обласної лікарні, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, ОСОБА_2 повторно у квітні 2016 року звернулась до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику закладу охорони здоров'я.

8. Листом відповідача від 25 квітня 2016 року № 5/П-11 позивачу повідомлено про те, що рішенням Комісії від 18 квітня 2016 року № 2359 їй відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоров'я, у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

9. Не погоджуючись з вказаними діями ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

10. Касаційна скарга обґрунтована правомірністю дій відповідача при відмові позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як працівнику закладу охорони здоров'я, оскільки на час звернення позивача із заявою спеціальний стаж роботи для призначення такого виду пенсії був відсутній.

11. Доводи щодо надісланої касаційної скарги ОСОБА_2 не надала.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки гарантує Закон України «Про пенсійне забезпечення».

13. Зі змісту статті 2 цього Закону, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, вбачається, що одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років.

14. Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

15. Нормами частини першої статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров'я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.

16. Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом, зокрема, на 1 квітня 2016 року - не менше 26 років.

17. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 року № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів; лікувально-профілактичних закладів особливого типу; лікувально-трудових профілакторіїв; амбулаторно-поліклінічних закладів; закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги; закладів переливання крові; закладів охорони материнства і дитинства; санаторно-курортних закладів; санітарно-епідеміологічних закладів; діагностичних центрів; медико-соціальних експертних комісій; бюро судово-медичних експертиз.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

18. Встановлено, що ОСОБА_2 в 1990 році закінчила повний курс Кіровоградського медичного училища за спеціальністю медичної сестри та з 01 серпня 1990 року по 31 січня 2016 року працювала на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугою років, як працівнику закладу охорони здоров'я:

- з 01 серпня 1990 року по 01 листопада 1994 року (включно останній робочий день) медичною сестрою педіатричного відділення № 2 Кіровоградської дитячої обласної лікарні;

- з 04 листопада 1994 року по 31 січня 2016 року (включно) медичною сестрою и педіатричних та акушерських відділень Кіровоградських закладів охорони здоров'я.

19. Враховуючи, що на час звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_2 мала необхідних спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про наявність підстав задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову, оскільки на момент звернення із заявою про призначення пенсії позивач мав необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугою років, як працівник закладу охорони здоров'я, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

20. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді: Я.О. Берназюк

М.І. Гриців