Справа № 140/2283/18
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2283/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф. А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з позовом до Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (надалі - Нововолинсько-Іваничівського ОУПФУ, відповідач), в якому просить: 1) визнати дії щодо відмови у перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2018 року протиправними; 2) зобов'язати перерахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року з урахуванням виплачених сум на підставі довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Волинській області 01.08.2018 року №323.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, встановлено, що судовий розгляд справи необхідно проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Нововолинського міського суду і, після виходу у відставку грудні 2015 року, перебуває на обліку у відповідача як суддя у відставці, отримуючи щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 29.12.2015 року у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання, нарахованого відповідно до частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ.

З 01.01.2018 року, у зв'язку із прийняттям Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 року № 2415-VІІІ (надалі - Закон №2415-VІІІ), яким були внесені зміни до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ (надалі - Закон №1774-VІІІ), посадовий оклад суддів загальних судів збільшився, що є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

17.08.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Волинській області (надалі - ТУ ДСА в Волинській області) від 01.08.2018 року №323, з 01.01.2018, тобто від часу зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Листом від 24.10.2018 року №6461/06-07 відповідач повідомив, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проводиться з 01.08.2018 року.

Позивач вважає, що відмова відповідача в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року порушує його конституційні права, свободи та інтереси та є протиправною, оскільки зміна розміру складових суддівської винагороди настала з 01.01.2018 року, тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу як судді у відставці має здійснюватися з 01.01.2018 року.

В поданому до суду відзиві від 20.11.2018 року №6957/06-06 відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з тих мотивів, що відсутні підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідки ТУ ДСА в Волинській області від 01.08.2018 року №323 з 01.01.2018 року, оскільки Закон №2415-VІІІ набрав чинності 22.07.2018 року та не має зворотної дії в часі.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці (працював суддею Нововолинського міського суду Волинської області з 21.12.1992 року по 28.12.2015 року, тобто більше 20 років; вийшов у відставку з посади судді Нововолинського міського суду Волинської області), перебуває на обліку у Нововолинсько-Іваничівському ОУПФУ та одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

01.08.2018 року ТУ ДСА в Волинській області видало позивачу довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за №323, з якої вбачається, що відповідно до Закону №2415-VІІІ станом на 01.01.2018 року суддівська винагорода судді Нововолинського міського суду Волинської області складає 28 192,00 грн., в т. ч.: посадовий оклад становить 10 мінімальних заробітних плат, тобто 17620,00 грн., доплата за вислугу років від посадового окладу в розмірі 60% - 10 572,00 грн. (а. с. 10).

17.08.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки ТУ ДСА від 01.08.2018 року №323, з 01.01.2018 року.

Листом від 24.10.2018 року №6461/06-07 Нововолинсько-Іваничівське ОУПФУ повідомило позивача про те, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці проводиться з 01.08.2018 року (а. с. 11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частин першої - третьої статті 138 Закону №2453-VІ (у його первісній редакції) судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання. Суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VІ були внесені зміни до Закону №2453-VІ, відповідно до яких частина третя статті 138 Закону №2453-VІ була викладена у такій редакції: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді».

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, частину третю статті 138 Закону №2453-VI (у редакції Закону №3668-VI).

Згідно із частиною четвертою статті 142 чинного Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII) у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини третьої статті 133 Закону №2453-VІ (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VІІІ) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

За правилами пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

22.07.2018 року набрав чинності Закон №2415-VІІІ, відповідно до якого в абзаці другому пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VІІІ слово та цифри «1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року».

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №2246-VIII з 01.01.2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.

Як передбачено пунктами 1 - 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання. У разі надсилання заяви і документів для перерахунку щомісячного довічного утримання поштою днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Згідно із пунктом 2 розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди.

Як вбачається із довідки ТУ ДСА в Волинській області від 01.08.2018 року №323 (а. с. 10) проведено перерахунок з 01.01.2018 року суддівської винагороди працюючим суддям Нововолинського міського суду Волинської області відповідно до Закону №2415-VІІІ.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки з 01.01.2018 року, у зв'язку із прийняттям Закону №2415-VІІІ, змінився посадовий оклад судді місцевого суду (до 31.12.2017 року становив 16000,00 грн., а з 01.01.2018 року - 17620,00 грн.), тому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку.

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує право позивача на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку із прийняттям Закону №2415-VІІІ, а спір між сторонами виник лише щодо дати, з якої такий перерахунок повинен бути здійснений.

Окрім того, при визначенні дати, з якої здійснюється перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці, необхідно керуватися пунктом 4 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (відповідно до якого перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою), та враховуючи, що зміна розміру складових суддівської винагороди відбулася з 01.01.2018 року, тому саме з 01.02.2018 року раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає перерахунку.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, в т. ч. позивачу має проводитися з 01.08.2018 року (тобто, з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому набрав чинності Закон №2415-VІІІ), оскільки частиною четвертою статті 142 чинного Закону №1402-VIII перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання ставиться у залежність від зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а відтак, оскільки зміна посадового окладу як складової суддівської винагороди відбулася з 01.01.2018 року, тому з 01.02.2018 року (тобто, з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою) позивачу повинен був здійснений перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Крім того, суд враховує, що Закон №2415-VІІІ, який набрав чинності 22.07.2018 року, викладено у такій редакції, яка дозволяє застосовувати як розрахункову величину мінімальної заробітної плати прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.

Крім того, при вирішенні справи суд враховує правову позицію, викладену у рішеннях Конституційного Суду України від 20.03.2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 01.12.2004 року №19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11.10.2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22.05.2008 року №10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 03.06.2013 року №3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці та від 08.06.2016 року №4-рп/2016 у справі про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці, у яких Конституційний Суд України зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя; однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором.

Крім того, Конституційний Суд України у свої рішеннях покликається на норми Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, відповідно до яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1), статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4), а також на рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 13.10.1994 року №(94)12, від 17.11.2010 року №(2010)12, згідно з якими кожна держава має забезпечити відповідність статусу і винагороди суддів гідності їхньої професії та відповідальності, яку вони беруть на себе; суддівська винагорода має бути достатньою, щоб захистити суддів від дії стимулів, через які можна впливати на судові рішення; мають існувати гарантії виплат у зв'язку з відставкою суддів, які мають відповідати попередньому рівню оплати праці суддів.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте правильним для перерахунку є період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року на підставі довідки ТУ ДСА в Волинській області від 01.08.2018 року №323, тому з наведених вище мотивів та підстав, враховуючи, що позивач фактично оскаржує дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку, виходячи із наданих суду частиною другою статті 245 КАС України повноважень, взаємопов'язані позовні вимоги необхідно задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.02.2018 року по 31.07.2018 року на підставі вказаної довідки ТУ ДСА в Волинській області та зобов'язання відповідача здійснити такий перерахунок.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги, пов'язану із розглядом даної справи у розмірі 2000 грн., на підтвердження чого надав суду договір про надання правової допомоги від 23.10.2018 року (а. с. 12), квитанцію до прибуткового касового ордеру №58 від 06.11.2018 року про оплату позивачем послуг з надання правничої допомоги (а. с. 13), розрахунок витрат на правничу допомогу від 06.11.2018 року (а. с. 14).

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто суд зобов'язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Відповідно до змісту договору про надання правничої допомоги від 23.10.2018 року умови оплати послуг адвоката визначені у Додатку 1 до даного Договору, який не підлягає розголошенню та містить конфіденційну інформацію. У випадках передбачених КАС України адвокат надає до суду квитанцію до прибуткового касового ордеру про оплату послуг, а також розрахунок витрат на правничу допомогу. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №58 від 06.11.2018 року за надання правничої допомоги згідно договору від 23.10.2018 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_3 2000 грн. У розрахунку витрат на правничу допомогу вказано, що вартість написання позовної заяви на виконання договору від 23.10.2018 року складає 2000 грн. (а. с. 14).

Суд зазначає, що позивачем в обґрунтування клопотання про стягнення витрат на правову допомогу надано докази виконання зазначених у договорі послуг (написання позовної заяви): розрахунок витрат на правничу допомогу, розрахунковий документ (квитанцію до прибуткового ордеру), які свідчать про фактичне надання правової допомоги.

При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивач являється фахівцем в галузі права, оскільки право особи на звернення за правничою допомогою є безумовним і гарантованим законодавчо. Також суд вважає, що вартість послуг з правничої допомоги є співмірною із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу щодо відшкодування витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката частково, а саме в розмірі 1714,29 грн., і враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то відшкодуванню позивачу підлягає судовий збір у розмірі 604,11 грн.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 604,11 грн., сплачений згідно квитанції про сплату №56497 від 06.11.2018 року (а. с. 2) та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1714,29 грн., сплачені згідно квитанції до прибуткового касового ордера №58 від 06.11.2018 року (а. с. 13).

Керуючись статтями 139, 243 - 246, 263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2018 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01 серпня 2018 року №323.

Зобов'язати Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 лютого 2018 року по 31 липня 2018 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01 серпня 2018 року №323.

Стягнути з Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, бульвар Шевченка, будинок 7, ідентифікаційний код 40442724) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 604 (шістсот чотири) гривні 11 копійок та витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 1714 (тисяча сімсот чотирнадцять) гривень 29 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер