Справа № 540/2254/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р.м. ХерсонСправа № 540/2254/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадженняза правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 23.09.2016р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113449,8 грн., в тому числі за основним платежем 90759,84 грн. та за штрафними санкціями 22689,96 грн. та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.09.2016р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 9193,86 грн., в тому числі за основним платежем 7355,09 грн. та за штрафними санкціями 1838,77 грн.

Ухвалою від 06.11.2018р. відкрите спрощене провадження у справі, перше судове засідання призначене на 30.11.2018р.

Ухвалою суду від 30.11.2018р. за клопотанням відповідача розгляд справи відкладений до 10.12.2018р., судом витребувані від сторін додаткові докази.

У судове засідання 10.12.2018р. сторони не прибули, позивач надав суду клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні, відповідач надав суду клопотання про розгляд клопотання позивача у письмовому провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Ерсте Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк") укладено кредитний договір №014/3728/74/05367 на суму 75000,00 дол. США. Внаслідок укладення додаткової угоди, за умовами якої у разі погашення позивачем заборгованості у розмірі 27000,00 дол. США (еквівалентної 610450,51 грн.), банком буде прийнято рішення про анулювання позивачу заборгованості, ОСОБА_1 прощено борг на загальну суму 21783,29 дол. США (еквівалентно 610450,51 грн). Позивач не погоджується із висновком податкового органу, викладеним в акті перевірки щодо отримання позивачем "додаткового блага" у розмірі 490339,39 грн. та винесених на його основі податкових повідомлень-рішень, без визначення складових суми прощеної (анульованої) позивачу заборгованості та шляхом оподаткування податком на доходи фізичних осіб всієї суми вказаної заборгованості, та з нарахуванням штрафних санкцій за несплату позивачем вказаного податку з прощеної суми заборгованості, оскільки вказані висновки суперечать нормам податкового законодавства щодо сутності поняття "додаткового блага". Посилаючись на викладене, позивач вважає протиправними спірні ППР та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надав суду відзив, у якому зазначив, що за результатами проведеної за участю позивача документальної позапланової невиїзної перевірки з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року встановлено невідображення в уточнюючій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік отримання додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу у розмірі 490339,39 грн., відповідно, з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військовий збір. Таким чином, встановлено заниження ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 90759,84 грн. та несплата військового збору у розмірі 7355,09 грн., внаслідок чого податковим органом прийняті оскаржувані ППР. Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

02.09.2016 року Херсонською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу, анульованої кредитором за період з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 683/21-03-13-05/, яким зафіксовано порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп.1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 23.09.2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113449,80 грн., в тому числі за основним платежем 90759,84 грн., за штрафними санкціями 22689,96 грн. та № , яким визначено ОСОБА_1 суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, з яких за основним платежем 7355,09 грн., за штрафними санкціями 1838,77 грн.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірних ППР, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

08.10.2007 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством "Ерсте Банк" укладено кредитний договір з фізичною особою №014/3728/74/05367 терміном до 07.11.2027 року. Сума кредиту - 75000,00 дол. США.

Відповідно до повідомлення ПАТ "ФІДОБАНК", який є повним правонаступником ВАТ "Ерсте Банк" про анулювання (прощення) боргу № б/н, станом на 22.10.2015 року за ОСОБА_1 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 48783,29 дол. США. За умови погашення позивачем заборгованості в розмірі 27000,00 дол. США Банк приймає рішення про прощення боргу в загальній сумі 21783,29 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 22.10.2015 року становить 492504,45 грн.). На відповідних умовах 22.10.2015 року ОСОБА_1 сплачено 27000,00 дол. США.

Згідно з вказаним повідомленням сума прощеного боргу складається з:

- простроченого до повернення кредиту у сумі 21687,53 дол. США (гривневий еквівалент - 490339,39 грн.);

- строкових відсотків за користування кредитом у сумі 95,76 дол. США (гривневий еквівалент - 2165,06 грн.).

Надаючи оцінку позиціям сторін у даній справі, суд застосовує наступні норми законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.54. дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов'язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно п.16 1 Підрозділу 10. Інші перехідні положення ПК України ,тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

1.6. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

1.7. Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 4.1.4. п.4.1. ст. 4 ПК України (в редакції, діючої на момент прийняття рішення податковим органом), основним принципом податкового законодавства є презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу

Відповідно до п.56.21 ст.56ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Згідно правової позиції ,зазначеної у постанові Верховного Суду від 5.09.2018 року по справі №807/1316/17, з визначення додаткових благ та видів додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, можна зробити висновок, що додаткове благо кваліфікується як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Стосовно анулювання (прощення) кредитором суми боргу, то приріст фінансових показників платника податку - боржника виникає за рахунок суми, взятої в борг. Сама по собі грошова сума, взята в борг, не збільшує доход, оскільки надається на умовах повернення. У разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, ця сума збільшує доход боржника, зокрема і його оподатковуваний доход як платника податку. Так, при списанні заборгованості у вигляді тіла кредиту особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом. При цьому, однак, прощення відсотків та пені, нарахованих на основну суму боргу, не призводять до приросту показників фінансового стану платника податку, а отже така сума процентів (пені) не є додатковим благом у розумінні вищевказаних норм ПК.

Із аналізу наведених правових норм слідує, що оподаткуванню підлягає прощена кредитором основна сума кредиту, тобто "тіло" кредиту, при списанні заборгованості у вигляді тіла кредиту особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів в силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов'язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом, однак, прощення відсотків та пені, нарахованих на основну суму боргу, не призводять до приросту показників фінансового стану платника податку.

Судом встановлено, що сума прощеного боргу 490339,39 грн. цілком складається з основної заборгованості по кредиту, у сумі у сумі 21687,53 дол. США (гривневий еквівалент - 490339,39 грн.).

Суд відмічає, що позивач вже звертався до суду із аналогічним позовом у межах адміністративної справи № 821/1498/16.

Херсонським окружним адміністративним судом постановою від 09.11.2016р. позовні вимоги задовольнив, рішення набрало законної сили на підставі ухвали ОААС від 08.02.2017р.

Разом із тим ухвалою Вищого адміністративного суду від 06.009.2017р. скасовані зазначені рішення першої та апеляційної інстанції, справа направлена на новий розгляд.

У подальшому ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 10.11.2017р., що набрала законної сили, позов залишений без розгляду.

Суд відмічає, що Вищий адміністративний суд в ухвалі від 06.009.2017р. зазначив: «…Посилання суду апеляційної інстанції на п. 8 пр. 1 р. ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в даному випадку є недоречними, адже стосується прощеної (анульованої) суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, щодо якого було проведено зміну валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, а тому до правовідносин у даній справі застосовуватись не може, оскільки зміни валюти зобов'язання не відбувалось….».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак суд вважає, що податковим органом при обрахунку податку із доходів фізичних осіб позивачу правомірно не застосовувалось п. 8 пр. 1 р. ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Таким чином, сума прощеного боргу у розмірі 490339,39 грн. є додатковим благом у розумінні вищевказаних норм ПК, так як позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів зворотних обставин, а відповідачем правомірно нараховані податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 113449,8 грн. у т.ч. за основним платежем - 90759,84 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 22689,96 грн., та збільшена сума грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 9193,86 грн., у т.ч. за основним платежем 7355,09 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1838,77 грн.

Отже суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість спірних ППР, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні позову.

За правилами статті 139 КАС України, у разі відмови позивачу у задоволенні позову, судові витрати на його користь стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 8.3.2