Справа № 2240/3206/18
Суддя: Петричкович А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2240/3206/18
РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2018 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Петричковича А.І.

за участю:секретаря судового засідання Яворської І.Ю. позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівської районної державної адміністрації , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Після усунення недоліків позову, позивач подав позов від 27.09.2018, в якому покликається на Земельний кодекс України, Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", вказує на порушення його прав, і просить: "Визнати протиправною відмову Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області у затвердженні технічної документації із землеустрою та у передачі на умовах оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0236, :04:001:0235 від 04.09.2018 №41/04-06-2098/2018 та зобов'язати Летичівську районну державну адміністрацію затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:0236, :04:001:0235 в натурі (на місцевості) і передати вказані земельні ділянки в користування на умовах оренди."

В обґрунтування вимог позову зазначає, що відповідно до розпорядження Летичівської районної державної адміністрації №449/2017-р від 11.12.2017 позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки із земель приватної власності громадян (нерозподілені та не витребувані земельні ділянки сумісної власності громадян), яка знаходиться за межами населених пунктів, на території Грушковецької сільської ради. На підставі цього розпорядження ТОВ "Хмельницький центр землеустрою та кадастру" було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та зареєстровано дві земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0236, :04:001:0235. ОСОБА_6 у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.12.2017 №12-22-0.27-501/110-17 стверджено, що земельний масив :04:001 відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а саме до не витребуваних та не розподілених часток (паїв) із земель колишнього СС "Світанок" с. Бохни Летичівського району. Вважає протиправною відповідь Летичівської районної державної адміністрації від 04.09.2018 №41/04-06-2098/2018, надану на основі рішення районної постійно діючої комісії по розгляду заяв щодо передачі в користування на умовах оренди земельних ділянок із земель державної та приватної власності громадян (не розподілені та не витребувані земельні ділянки (паї) громадян), згідно протоколу №7 від 21.06.2018. Підставою для відмови став лист ОСОБА_6 у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.02.2018 №14-22-0.27-91/110-18, у якому зазначено, що земельний масив не відноситься до не витребуваних ( не розподілених) земельних часток (паїв), що не відповідає дійсності (арк. спр.91-93 т.1).

Відповідно до ухвали від 08.10.2018, суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, і призначив підготовче судове засідання ( арк. спр.2-3 т.1).

Згідно з ухвалами від 06.11.2018, суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду, і витребував докази ( арк. спр. 171-173 т.1).

Відповідно до протокольної ухвали від 30.11.2018 оголошено перерву в розгляді справи, і ухвалою від цього ж дня залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (арк. спр. 223-228 т.1).

У Відзиві на позовну заяву за №69/04-06-2580/2018 від 24.10.2018 відповідач вказує, що після розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, громадянином ОСОБА_1 15.01.2018 було подано до Летичівської районної державної адміністрації заяву про затвердження цієї технічної документації. Однак, під час розгляду цієї заяви на засіданні Комісії було поставлено під сумнів лист ОСОБА_6 у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.12.2017 вих. №14-22-0.27-501/110-17, а саме щодо віднесення спірного земельного масиву :04:001) до не витребуваних (не розподілених) земельних ділянок часток (паїв) із земель спільної (сумісної) власності громадян, тому всі матеріали щодо заяви ОСОБА_1 були направлені на додаткове опрацювання. 13 лютого 2018 року ОСОБА_1 було подано заяву про залишення його заяви від 15 січня 2018 року без розгляду. 15.05.2018 ОСОБА_1 повторно було подано заяву про затвердження технічної документації, і цю заяву було розглянуто на засіданні комісії, відповідно до протоколу від 21.06.2018. Оскільки, при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації, позицію ОСОБА_6 у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, та розбіжність у листів від 04.12.2017 вих. №14-22-0.27-501/110-17 і від 27.02.2018 вих. №14-22-0.27-91/110-18 врегульовано так і не було, Комісією вирішено залишити цю заяву без задоволення. Просить відмовити у задоволенні позову (арк. спр. 99-100 т.1).

Позивач надав суду додаткові пояснення від 06.11.2018, в яких стверджує, що угіддя та сіножаті не виключаються із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, тому ці землі і не були виключені з розподілу. Натомість рішенням Грушковецької сільради Летичівського району від 23.11.2001 №2, ці землі передані у спільну власність, і на даний час є не витребуваними та можуть бути розподілені (арк. спр.168 т.1).

У суді позивач та його представник позовні вимоги підтримали, покликаючись на ті ж обставини та докази, які вказані у позові, письмових поясненнях від 30.11.2018 (ар. спр. 218-220 т.1), від 06.12.2018 (арк. спр.1-4 т.2). Додатково пояснили, що протиправними вважають відмови відповідача у формі листів за №41/04-06-1491/2018 від 26.06.2018 і №41/04-06-2098/2018 від 04.09.2018.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у Відзиві на позов. Додатково пояснила, що до компетенції райдержадміністрації не відноситься встановлення чи земельні ділянки на які позивачем розроблена технічна документація є нерозподіленими частками паями.

Представник третьої особи вважає, що не має підстав задовольнити позов з урахуванням доказів, які надані суду.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 у суді пояснила, що вважає правильним висновок зроблений у її письмовій інформації за №14-22-0.27-501/110-17 від 04.12.2017 на ім'я першого заступника голови Летичівської райдержадміністрації про те, що земельний масив :04:001) відноситься до земель сільськогосподарського призначення та є не витребуваними і нерозподіленими частками (паї) із земель СС "Світанок" с. Бохни Летичівського району.

Заслухавши учасників судового розгляду, з'ясувавши обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог так і заперечень, оцінивши докази, суд прийшов до таких висновків, враховуючи наступне.

Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №4 від 05.09.1995 Селянській спілці "Світанок" с. Бохни Летичівського району Хмельницької області передано у колективну власність 2353,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( арк. спр. 8-9 т.2).

Хмельницьким філіалом ОСОБА_8 аграрних наук Інституту землеустрою у 2001 році розроблена Технічна документація по передачі земельних часток (паїв) в натурі з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області (арк. спр. 11 т.2).

Згідно з рішенням Грушковецької сільради №2 від 23.11.2001 затверджено Технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) на території Грушковецької сільської ради Летичівського району, якою в тому числі передбачено: загальна площа переданих у приватну власність для 757 громадян складає 1552,05 га. в тому числі ріллі 1552,05 га; загальна площа земель переданих у спільну власність - 528,29 га, в тому числі рілля (проектне залуження) - 27,81 га, рілля - 2,4 га, багаторічні насадження - 14,3 га, сіножаті 212,92 га, пасовища - 270,80 га (арк. спр. 15 т.2).

Відповідно до розпорядження Летичівської районної державної адміністрації №247/2001-р від 12.11.2001 затверджено розрахунок розмірів та вартості земельних часток (паїв) в тому числі: площа сільськогосподарських земель, що передається у приватну власність - 1554,51 га; кількість земельних часток (паїв) - 758; розмір земельної частки паю 2,05 га (арк. спр.14 т.2).

Отже, Технічна документація по передачі земельних часток (паїв) в натурі з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, яка в 2001 році виготовлена Хмельницьким філіалом ОСОБА_8 аграрних наук Інституту землеустрою, розроблена на 1554,51 га, а з урахуванням вищезгаданого рішення сільради виготовлена для 757 громадян на 1551,85 га (757 х 2.05га), або відповідно до розпорядження райдержадміністрації на 1553,9 га ( 758 х 2,05 га).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 06.11.2018, державна реєстрація СТОВ "Світанок" припинена у зв'язку із визнання банкрутом 11.12.2008 (арк. спр. 179-182 т.1).

Згідно з розпорядженням Летичівської районної державної адміністрації №449/2017-р від 11.12.2017 надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розробку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки із земель приватної власності громадян (нерозподілені та не витребувані земельні ділянки сумісної власності громадян), яка знаходиться за межами населених пунктів, на території Грушковецької сільської ради :04:001), згідно викопіювання (арк. спр.24 т.1).

На виконання договору №3 від 04.01.2018, ТОВ "Хмельницький центр землеустрою та кадастру" (код ЄДРОПОУ 37971487), розроблено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області :04:001) (арк. спр.19-83 т.1).

Отже, в 2001 році Хмельницьким філіалом ОСОБА_8 аграрних наук Інституту землеустрою розроблена Технічна документація по передачі земельних часток (паїв) в натурі з виготовленням державних актів на право приватної власності на землю на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області на 1554,51 га, яка уточнювалась в подальшому рішенням райдержадміністрації, а в 2018 році ТОВ "Хмельницький центр землеустрою та кадастру", також виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області 53,1588 га (48,2657 + 4,8931). Сторони не оспорюють, що 53,1588 га (земля, на яку розробив Техдокументацію позивач) є спільною сумісною власністю, і відноситься до земель сіножатей, переданих Селянській спілці "Світанок", однак позивач вважає її не розподіленими частками (паї), а відповідач не може визначитись щодо цього, враховуючи інформацію ОСОБА_6 у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за №14-22-0.27-91/110-18 від 27.02.2018. Цього не знає і ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (третя особа), адже на виконання ухвали, надало суду письмову інформацію за №9-22-0.6-7398/2-18 від 27.11.2018, в якій начальник управління зазначає: "Вважає, що земельні ділянки не належать до не розподілених (не витребуваних)..." (арк. спр.191-192 т.1). Тобто, ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не володіє інформацією щодо земельних ділянок, і при цьому вважає, що розпорядження відповідача №449/2017-р від 11.12.2017 "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою" протиправне, чим не виконує покладені на нього функції. Більше цього, надає взамозаперечуючу інформацію щодо цих земельних ділянок та не вживає заходів щодо встановлення порушень, якщо такі є, адже: 1) не встановлює порушень щодо Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області виконаної ТОВ "Хмельницький центр землеустрою та кадастру", якщо вищезгадане розпорядження відповідача протиправне; 2) з 06.06.2018 вважає розпорядження відповідача №449/2017-р від 11.12.2017 протиправним, але обмежується написанням листів до Хмельницької обласної державної адміністрації з проханням скасувати це розпорядження, про що свідчить черговий лист за №13-22-0.4-7480/2-18 від 29.11.2018 (арк. спр. 19 т.2).

Позивач із заявою від 07.05.2018 звернувся до Летичівської районної державної адміністрації, в якій просив затвердити Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області та передати в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0236 площею 48,2657 га і :04:001:0235 площею 4,8931 га на 25 років або ж до моменту витребування власниками земельних часток (паїв), яка була зареєстрована 15.05.2018 (арк. спр. 111 т.1).

Заявою від 15.08.2018, яка зареєстрована відповідачем цього ж дня, позивач просить голову Летичівської районної державної адміністрації вирішити його заяву про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області та передати в оренду земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0236 та :04:001:0235, і видати відповідний документ за результатом розгляду його заяви (арк. спр.121 т.1).

Відповідно до витягу з протоколу №7 від 21.06.2018 засідання постійно діючої комісії по розгляду заяв щодо передачі в користування на умовах оренди земельних ділянок із земель державної та приватної власності громадян (нерозподілені та не витребувані земельні ділянки - паї громадян), розглянуто заяву ОСОБА_1 та вирішено відмовити у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), у зв'язку із наявністю двох суперечливих відповідей ОСОБА_6 у Летичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.12.2017 №14-22-0.27-501/110-17 (у якому дані землі віднесено до не витребуваних та нерозподілених часток (паїв) та від 27.02.2018 №14-22.0.27-91/110-18 (у якому зазначено, що даний земельний масив не відноситься до не витребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв) (арк. спр. 9, 13-14, 109, т.1).

Згідно листа Летичівської районної державної адміністрації за №41/04-06-2098/2018 від 04.09.2018 позивача повідомлено, що 21.06.2018 при повторному розгляді його заяви щодо затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, вирішено відмовити у її затвердженні (арк. спр. 122 т.1).

Отже, відповідач: 1) не встановивши, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0236 площею 48,2657 га і :04:001:0235 площею 4,8931 га відносяться до нерозподілених земельних часток (паїв), прийняв розпорядження №449/2017-р від 11.12.2017, яке ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вважає протиправним; 2) вирішував заяву позивача від 07.05.2018 (зареєстрована 15.05.2018) про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області з 15.05.2018 по 04.09.2018 (більше 3-х місяців), що є протиправно та є порушенням, і фактично не вирішив її по суті на даний час, враховуючи наступне.

Згідно з абзацом 13 ст. 1 Закону України від 22.05.2003, № 858-IV "Про землеустрій" (далі - Закон № 858-IV), технічна документація із землеустрою - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Статтею 13 Закону № 858-IV визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у сфері землеустрою належать: а) забезпечення реалізації державної політики у галузі використання та охорони земель; б) участь у розробленні та забезпеченні виконання загальнодержавних і регіональних (республіканських) програм щодо використання та охорони земель; в) координація діяльності державних органів земельних ресурсів; г) координація здійснення землеустрою і державного контролю за використанням та охороною земель; ґ) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; д) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Згідно з ст.30 Закону № 858-IV, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до ст.49-1 Закону № 858-IV, Проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляються з метою формування земельних ділянок сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв). У разі необхідності в проектах землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю). Із площі земельних ділянок, що підлягають розподілу, виключаються: а) деградовані, малопродуктивні, а також техногенно забруднені сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації; б) заболочені землі; в) землі, на яких розміщені розвідані родовища корисних копалин загальнодержавного значення, запаси яких затверджені у встановленому законодавством порядку; г) інші землі, які недоцільно використовувати для сільськогосподарських потреб. Проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв).

Статтею 55 Закону № 858-IV визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Згідно з ст.66-1 Закону № 858-IV, державний нагляд у сфері землеустрою здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до підстав, визначених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний нагляд здійснюється за місцем провадження господарської діяльності виконавцем робіт із землеустрою або його відокремленими підрозділами. Заходи державного нагляду можуть здійснюватися у приміщенні органу державного нагляду за згодою виконавця робіт із землеустрою. У разі виявлення порушень вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців робіт із землеустрою центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, видає наказ про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Статтею 5 Закону України від 05.06.2003, № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (далі - Закон № 899-IV) визначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

Згідно з ст.13 Закону № 899-IV, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до п.2 Порядку організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою КМ України від 04.02.2004, № 122 (далі - Порядок №122), організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом.

Згідно з п.12 Порядку №122, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Частиною 2 ст.116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.3 ст.122 ЗК України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Згідно з ч.3 ст.123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 6 ст.123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Згідно з ч.10 ст.123 ЗК України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Частиною 13 ст.123 ЗК України визначено, що підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до абзацу 5 п.2 розд.10 Перехідні положення ЗК України, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки, місце розташування яких визначено за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), які розроблені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою", відомості про які не внесені до Державного земельного кадастру, здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом 7 розд. 10 Перехідні положення ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Згідно з п.16 розд. 10 Перехідні положення ЗК України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п.17 розд. 10 Перехідні положення ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відтак, суд вважає, що нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій, і можуть передаватися в тому числі райдержадміністраціями в оренду. При цьому, рішення щодо цих земельних ділянок повинні прийматися, коли на підставі землевпорядної документації дійсно встановлено, що частки (паї) є нерозподілені (не витребувані), чого відповідач не зробив, що, відповідно, є протиправно.

Статтею 1 Закону України від 09.04.1999, № 586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" (далі - Закон № 586-XIV) визначено, що місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно ст.13 Закону № 586-XIV, до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: 1) забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; 2) соціально-економічного розвитку відповідних територій; 3) бюджету, фінансів та обліку; 4) управління майном, приватизації, сприяння розвитку підприємництва та здійснення державної регуляторної політики; 5) промисловості, сільського господарства, будівництва, транспорту і зв'язку; 6) науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей; 7) використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля; 8) зовнішньоекономічної діяльності; 9) оборонної роботи та мобілізаційної підготовки; 10) соціального захисту, зайнятості населення, праці та заробітної плати. Місцеві державні адміністрації вирішують й інші питання, віднесені законами до їх повноважень.

Відповідно до ст.21 Закону № 586-XIV, місцева державна адміністрація: 2) розпоряджається землями державної власності відповідно до закону; 11) погоджує документацію із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України "Про землеустрій", щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно ст.6 Закону № 586-XIV, на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Відповідно до ст.41 Закону № 586-XIV голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством, і саме розпорядження, відповідно до ст.50 Закону № 586-XIV, може бути оскаржено в судовому порядку.

Отже, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, який наділений повноваженнями щодо розпорядження нерозподіленими (невитребуваними) земельними ділянками, після отримання заяви позивача щодо затвердження технічної документації із землеустрою зобов'язаний був розглянути її у двотижневий строк та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення, яке викладається у формі розпорядження.

Однак відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача відповідного рішення у формі розпорядження не приймалось.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем вчинена протиправна бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 07 травня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №1903/2676/12.

Суд надає критичну оцінку доводам відповідача про те, що позивачу надано відповідь листом від 04.09.2018 (за наслідками засідання комісії), оскільки розгляд у вказаний спосіб заяви позивача без прийняття відповідного рішення (розпорядження) суб'єктом владних повноважень не передбачено нормами чинного законодавства та суперечить вищенаведеним вимогам ст. 123 ЗК України та ст.ст. 6,21 Закону № 586-XIV, а також не звільняє відповідача від обов'язку розгляду заяви позивача шляхом прийняття відповідного рішення (розпорядження). Протокол засідання комісії носить лише рекомендаційний характер, на відміну від правового акту індивідуальної дії - розпорядження.

Тобто, відповідач не вирішив заяву позивача по суті, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як наслідок, суд вважає, що немає підстав для задоволення позовних вимог позивача стосовно: 1) визнання протиправною відмови у формі листів за №41/04-06-1491/2018 від 26.06.2018 і №41/04-06-2098/2018 від 04.09.2018, які позивач вважає протиправними, оскільки ці листи не можуть вважатись рішенням про відмову, та 2) зобов'язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою - оскільки суд не може підміняти державний орган, та встановлювати належність чи неналежність земельних ділянок до невитребуваних і нерозподілених часток (паїв), що повинен був встановити відповідач до прийняття рішень щодо цих земель.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання відповідача розглянути заяву з прийняттям рішення.

Також потрібно враховувати, що в п.70-71 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Частиною 2 ст.6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, правової позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 23.01.2018 по справі №1903/2676/12, суд приходить до висновку, що суб'єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону при розгляді заяви, адже не вирішив її згідно вимог законодавства, чим порушив права позивача, що підтверджено доказами, які перевірено судом. З урахуванням встановленого у цій справі, слід зобов'язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2018 року та прийняти рішення за результатами розгляду цієї заяви у порядку визначеному законом, тому адміністративний позов задовольняється частково.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Летичівської районної державної адміністрації щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 07 травня 2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на території Грушковецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов'язати Летичівську районну державну адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2018 року та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 грудня 2018 року

Позивач:ОСОБА_1 (вул. Мануільського, 28,Летичів,Хмельницька область,31500 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
Відповідач:Летичівська районна державна адміністрація (вул. Героїв Крут, 2/1,Летичів,Хмельницька область,31500 , код ЄДРПОУ - 21314961)
Третя особа:ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя ОСОБА_8