Справа № 563/1570/18
Суддя: Кулик Є. В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Cправа № 563/1570/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судових засідань Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Корець адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 1 (першого) батальйону 2 (другої) роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Наумчука Володимира Олеговича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 525119 від 09 серпня 2018 року

В обґрунтуванні позову зазначає, що 8 серпня 2018 року, керуючи автомобілем «Peugeot Expert» д.н. НОМЕР_2 по а/д «Київ-Чоп» 236 км. був зупинений інспектором 1 (першого) батальйону 2 (другої) роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Наумчуком В.О., який звинуватив позивача у тому, що той керував транспортним засобом, у якого не горіла лампа правої фари у режимі ближнього світла та нібито я не пред'явив страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 09 серпня 2018 року о 00 год. 04 хв. на місці зупинки поліцейський виніс постанову про притягнення позивача за ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає, незаконним розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, оскільки це суттєво порушило права позивача. Крім того, при собі мав страховий поліс та пред'являв його інспектору.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати оскаржувану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України як незаконну ( протиправну ).

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В заявах на ім'я суду просили позов розглядати без їх участі, адміністративний позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до суду подав клопотання про залишення позову без розгляду, у зв'язку із пропущенням строку на оскарження постанови.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2018 року інспектором 1 (першого) батальйону 2 (другої) роти Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенантом поліції Наумчуком В.О. відносно позивача було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 525119, в якій зазначено, що 08 серпня 2018 року о 23 год. 54 хв. на автодорозі «Київ-Чоп», 236 км. ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки «Peugeot Expert» д.н. НОМЕР_2, у якого не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла та не пред'явивя страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ ПРД, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП. За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Частина 1 ст. 9 КпАП України передбачає, що адміністративним правопорушенням ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби).

Згідно приписів ч. 1 ст. 126 КпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов'язаний мати, зокрема, при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов'язаний пред'явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс для перевірки.

При цьому, для перевірки документів водія необхідною умовою є наявність підстав для зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути обєктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Пунктом 2.1.ґ) «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі Правил дорожнього руху), на порушення якого позивачем в оскаржуваній постанові посилається поліцейський, передбачено що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Разом з тим, судом встановлено, що в позивача ОСОБА_2 станом на дату його зупинки та складення притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, був поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу «Peugeot Expert» д.н. НОМЕР_2, що підтверджується наданим позивачем полісом № АК/39406216 від 19.10.2017 року, виданим ПАТ "Страхова Група «ТАС».

Натомість в оскаржуваній постанові відповідачем притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України за те, що позивач не пред'явив для перевірки страховий поліс, але неправильно зазначено на порушення ним п.п. 2.1.ґ) Правил дорожнього руху. Оскільки обов'язок водія на вимогу поліцейського пред'явити для перевірки страховий поліс, передбачено п. 2.4.а) Правил дорожнього руху, а не п. 2.1.ґ), як помилково зазначив в оскаржуваній постанові відповідач.

Згідно зі ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 після зупинки на вимогу поліцейського пред'явив для перевірки страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні.

Разом з тим, посилання позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення не могла розглядатись на місці зупинки автомобіля, є необґрунтованим, зважаючи на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 названого Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Підпунктом 1 ч. 1 ст. 35 Закону передбачене право поліцейського зупинити транспортний засіб у разі порушення водієм Правил дорожнього руху.

На підставі ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853).

Відповідно до п. 4 Розділу І названої Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства суд дійшов висновку, що працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно дост. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

При винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектором не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з'ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

Окрім того, звертаючись до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, позивач посилаючись на пропуск з поважних причин строків на оскарження постанови, просить їх поновити.

Статтею 122 КАС України визначено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексам або іншими законами.

Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови.

Згідно ст.139 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.126, ст. 125 КУпАП, ст.ст.6, 14, 72-77, 90, 121-122, 241-243, 245-246, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_2 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 525119 від 09 серпня 2018 року.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАВ № 525119 від 09 серпня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги. Відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Корецький районний суд Рівненської області.

Суддя Є.В.Кулик