Справа № 0340/1888/18
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 0340/1888/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації Волинської області (далі - УСЗН Луцької РДА) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1, як батько померлого військовослужбовця, смерть якого повязана із перебуванням в районі проведення антитерористичної операції, 10.03.2017 отримав статус члена сімї померлого ветерана війни, про що отримав відповідне посвідчення серії С № 086756.

УСЗН Луцької РДА надіслало позивачу листа від 20.03.2018, яким повідомлено, що позивач на вказаний вище статус права немає та було запропоновано повернути відповідне посвідчення.

Позивач вважає такі дії по позбавленню його статусу члена сімї померлого ветерана війни та спонуканню до повернення посвідчення протиправними.

Позивач просить визнати протиправними дії УСЗН Луцької РДА по позбавленню ОСОБА_1 статусу члена сімї померлого ветерана війни та позбавлення посвідчення серії С № 086756 протиправними, зобовязати відповідача розглянути питання щодо встановлення позивачу статусу члена сімї загиблого (померлого) військовослужбовця, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі - ОСОБА_2 № 3551-ХІІ) та видачі відповідного посвідчення.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово (а. с. 1).

В поданому до суду відзиві від 18.10.2018 № 2660/01-37 (а. с. 17-19) відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що установлення позивачу статусу сімї загиблого (померлого) військовослужбовця відповідно до пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХІІ неможливе, оскільки причина смерті сержанта ОСОБА_3 не була наслідком поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

31.10.2018 позивач подав відповідь на відзив, у якій вказав, що смерть його сина повязана із проходженням військової служби, у звязку із чим просив відзив відхилити (а. с. 23).

Крім того, ухвалою суду від 12.11.2018 у відповідача були витребувані додаткові докази (а. с. 25-26), які частково були надані суду згідно із листами від 16.11.2018 № 2969/01-37, від 21.11.2018 № 3007/01-37 (а. с. 29-47).

Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п'ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до Луцької РДА із заявою про визнання членом сімї померлого (загиблого) ветерана війни відповідно до статті 10 Закону № 3551-ХІІ разом із пакетом документів (а. с. 30-37).

10.03.2017 УСЗН Луцької РДА видало ОСОБА_1 посвідчення серії С № 086756 членом сімї померлого (загиблого) ветерана війни (а. с. 46).

Листом від 20.03.2018 № 719/01-38, адресованому ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідач повідомив, що право на статус особи, на яку поширюється чинність пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХІІ, позивач та його дружина не мають, і тому просив повернути видані 10.03.2017 посвідчення серії С № 086756 та серії С № 086757 (а. с. 6).

Як вбачається із листа УСЗН Луцької РДА від 21.11.2018 № 3007/01-37, рішення про позбавлення ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, не приймалося, а позивач не повернув видане йому посвідчення (а. с. 45).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до абзацу восьмого пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХІІ (у редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення серії С № 086756) чинність цього Закону поширюється на сім'ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов'язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також сім'ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

Згідно із абзацом девятим пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХІІ порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п'ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740 (далі - Порядок № 740) визначено, що цей Порядок визначає процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - ОСОБА_2), деяким категоріям осіб.

Як передбачено абзацом пятим пункту 2 Порядку № 740, статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається: сім'ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов'язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

За приписами пункту 3 Порядку № 740 до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать, зокрема, батьки.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 740 підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, є для осіб, зазначених в абзаці п'ятому пункту 2 цього Порядку: свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи; документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, або документи про безпосереднє залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; постанова штатної військово-лікарської комісії відповідного військового формування.

За правилами пунктів 5, 6 Порядку № 740 для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, необхідно подати структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку. Рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів. Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону.

Пунктом 6 Порядку № 740 також визначено, що структурний підрозділ місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення позбавляє статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, у разі: наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення або надання недостовірних даних про особу; подання особою заяви про позбавлення її статусу особи, на яку поширюється чинність Закону. Рішення структурного підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення може бути оскаржене в судовому порядку.

Пунктом 7 Порядку № 740 передбачено, що посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видається відповідно до Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 (ЗП України, 1994 р., № 9, ст. 218).

Згідно із пунктами 2, 4, 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (з наступним змінами та доповненнями, далі - Положення № 302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації. Особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім'ї загиблого». «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

За правилами пункту 13-1 Положення № 302 у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що як надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, з видачею «Посвідчення члена сім'ї загиблого», так і позбавлення такого статусу з вилученням такого посвідчення здійснюється виключно за рішенням структурного підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення, у звязку із чим суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що винесення окремого рішення про встановлення позивачу зазначеного статусу не передбачено.

Суд окремо наголошує, що згідно із пунктом 6 Порядку № 740 рішення структурного підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення може бути оскаржене в судовому порядку, з чого вбачається, що судовому оскарженню підлягають саме рішення структурного підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення (в т. ч. рішення про позбавлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, відповідач не приймав рішення про позбавлення позивача статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, а лише надіслав лист від 20.03.2018 № 719/01-38 з проханням повернути посвідчення, що підтверджується листом УСЗН Луцької РДА від 21.11.2018 № 3007/01-37 (а. с. 45).

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи або законні інтереси позивача внаслідок прийняття субєктом владних повноважень рішень чи вчинення ним дій, які мають негативні правові наслідки для особи, що звернулася до суду.

Суд звертає увагу, що предметом цього спору не є правомірність видачі позивачу посвідчення серії С № 086756.

Позивач, як убачається із тексту позовної заяви, просить визнати протиправними дії відповідача по позбавленню його статусу члена сімї померлого ветерана війни та позбавленню вказаного посвідчення.

На думку суду, оскільки відповідач не приймав рішення про позбавлення позивача статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, як того вимагає Порядок № 740, а лист УСЗН Луцької РДА від 20.03.2018 № 719/01-38 не є рішенням про позбавлення позивача статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, в розумінні Порядку № 740, та носить рекомендаційний характер і не тягне за собою правових наслідків у вигляді позбавлення позивача зазначеного статусу, тому суд дійшов висновку, що діями відповідача щодо направлення вказаного листа права позивача порушені не були.

Відтак, оскільки позивач у встановленому порядку не позбавлений статусу особи, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХІІ, саме шляхом прийняття рішення, яке підлягає судовому оскарженню, як того вимагає Порядок № 740, та права його не порушені, тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними.

Крім того, не підлягають до задоволення позовні вимоги про зобовязання відповідача розглянути питання щодо встановлення позивачу статусу члена сімї загиблого (померлого) військовослужбовця, відповідно до Закону № 3551-ХІІ та видачі відповідного посвідчення, оскільки, як уже зазначалося вище, позивач у встановленому порядку такого статусу не позбавлений та йому видано відповідне посвідчення серії С № 086756, яке також у встановленому порядку не вилучено та є дійсним.

Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх