Справа № 264/4006/18
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/4006/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю.М., за участю секретаря Конівченко Ю.А., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 11 липня 2018 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 11 липня 2018 року о 14.15 годині ОСОБА_1, керуючи тролейбусом «Тролза» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті пр. Луніна та пр. Нахімова в Приморському районі м. Маріуполя, почала рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний в поєднанні з жовтим, перетнула стоп-лінію, позначену дорожнім знаком 5.62 та дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія», чим порушила п. 8.10 ПДР України. Із постановою не згодна і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказала, що вона дійсно керувала тролейбусом при зазначених у постанові обставинах, була зупинена на кінцевій зупинці на пр. Луніна в м. Маріуполі інспектором патрульної поліції у зв'язку з тим, що нібито перетнула стоп-лінію на заборонений сигнал світлофора. Однак на пред'явленому відеозапису вона не побачила свого порушення. Між тим, в подальшому інспектор виніс на місці постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав її винним у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Вважає постанову посадової особи про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач, відповідно до наданої заяви, підтримує в повному обсязі свої позовні вимоги та просить задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про законність дій поліцейського взводу №1 роти тактико-оперативного реагування УПП в Донецькій області Буценко А.В., оскільки позивачем було допущено порушення правил дорожнього руху. За скоєне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн. У підтвердження доводів, надав також диск з відеозаписом скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не з'явилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 11 липня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 091068 поліцейським взводу №1 роти тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в Донецькій області Буценко А.В. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що вона 11 липня 2018 року о 14.15 год., керуючи тролейбусом «Тролза» державний номерний знак НОМЕР_1 на перехресті пр. Луніна та пр. Нахімова в Приморському районі м. Маріуполя, почала рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний в поєднанні з жовтим, перетнула стоп-лінію, позначену дорожнім знаком 5.62 та дорожньою розміткою 1.12 «стоп-лінія», чим порушила п. 8.10 ПДР України. Вказане порушення тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 122 КУпАП, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у перетині стоп-лінії та початку руху на заборонений сигнал світлофору.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ч.2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивачем не оспорюється, що вона керувала тролейбусом в зазначений час, однак остання зазначає, що правила дорожнього руху не порушувала.

Згідно ч.2, ч.4, ч.7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно постанови серії ВР № 091068 ОСОБА_1 порушила п. 8.10 ПДР України. Порушення зафіксовано цифровою відеокамерою, відповідно до якої, позивач, керуючи тролейбусом на перехресті пр. Нахімова та пр. Луніна в м. Маріуполі, почала рух на заборонений сигнал світлофора та перетнула стоп-лінію.

Пунктом 8.10 Правил дорожнього руху передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Так, згідно наданого відеозапису, вина позивача в порушенні вимог ПДР України доведена в повному обсязі.

Проаналізувавши положення ПДР України, матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відповідач діяв в межах наданих повноважень, у відповідності до Закону, права позивача при цьому порушені не були, тому оскаржувана постанова є законною та підстав для її скасування суд не вбачає.

Між тим, в силу п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою Закону передбачено право місцевого загального суду як адміністративного змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Дана норма закону не містить заборони місцевому загальному суду як адміністративному змінити захід стягнення на захід впливу.

Відповідно до ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначним є таке правопорушення, яке не становить великої суспільної шкідливості й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам.

Як вбачається зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Позивачка дійсно порушила Правила дорожнього руху, між тим на перехресті вона зупинила транспортний засіб, коли загорівся забороняючий сигнал світлофору, проте почала рух завчасно на жовтий сигнал, не дочекавшись зеленого.

Враховуючи, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, враховуючи особу правопорушника, не заперечення нею вини, конкретні обставини справи, не відображення в постанові наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, відсутність спричиненої правопорушенням майнової шкоди, приходжу до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП та підставі ст. 22 КУпАП у зв'язку із малозначністю скоєного адміністративного правопорушення.

Суд за таких обставин вважає можливим у даному випадку змінити захід стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в межах санкції статті, на захід впливу - усне зауваження.

Керуючись ст. ст. 243 -246, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 091068 від 11 липня 2018 року відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП в частині накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень - змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись щодо неї усним зауваженням на підставі ст. 22 КУпАП.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко