Справа № 820/2142/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 грудня 2018 р. № 820/2142/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Перепелиці Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Держпраці в Харківській області та просила визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу від 11.05.2017р. № 20-28-4407/0879-0389, згідно якої на позивача було накладено штраф за порушення вимог КЗпП України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає оскаржувану в даній справі постанову про накладення штрафу такою, що не відповідає приписам чинного законодавства, порушує права позивача. Позивач, зокрема, вказує, що складений посадовими особами Державної служби з питань праці акт №20-28-4407/0879 за наслідками проведеної в даній справі перевірки з питань додержання законодавства з питань праці, не містить дати його складання, додатки до акту перевірки були відсутні, висновки про порушення позивачем законодавства про працю відповідачем зроблено на підставі наданих Нововодолазьким ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_4 та відповідач не мав підстав для застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2017 р. зупинено провадження у справі, 22.11.2018 року провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 04.12.2018 р.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

При цьому він пояснив, що за наслідками проведеної перевірки було встановлено, що позивач використовувала найману працю, а саме: в магазині, в якому здійснювала свою підприємницьку діяльність позивач, працювала продавцем ОСОБА_4 без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням вимог ст. 24 КЗпП України, ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Саме в зв'язку з наведеними обставинами відповідачем було прийнято оскаржувану в даній справі постанову про накладення штрафу, яку він вважає цілком обґрунтованою та законною.

В судовому засіданні представник відповідача позов також не визнав та просив в його задоволенні відмовити.

Провадження у справі судом відкрито 08.07.2017р., ухвалою суду від 21.08.2017р. провадження у справі було зупинено до надходження додаткових доказів. Згідно ухвали від 26.09.2017р. поновлено провадження у справі. 19.10.2017р. провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №631/448/17, яка перебуває на розгляді в Нововодолазькому районному суді Харківської області - за позовом ОСОБА_4 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради про визнання протиправною та скасування постанови. 22.11.2018р. провадження у справі поновлено, а 04.12.2018р. закрито підготовче провадження у справі.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_5, Михайлович Ю.В., дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі направлення на проведення перевірки № 01.01.-94/02.04/960 від 05.04.2017р., виданого Головним управлінням Держпраці в Харківській області, головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Харківській області Сушильниковій М.Д. було доручено провести позапланову перевірку позивача на предмет додержання вимог законодавства про праці.

У період з 10.04.2017р. по 21.04.2017р. вказану позапланову перевірку було проведено, про що складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 20-28-4407/0879 (а.с. 26-39).

Згідно вказаного акту перевірки встановлено, що позивачем порушено вимоги частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, а саме: трудові договори з ОСОБА_4 у письмовій формі шляхом укладення трудового договору в письмовій формі та видання наказу або розпорядження не оформлено належним чином, а також порушено вимоги ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», зокрема не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи та не забезпечено бухгалтерський облік витрат на оплату праці, а саме: табелі обліку використання робочого часу за січень 2017 року стосовно ОСОБА_4 та відомості нарахування заробітної плати працівникам не ведуться. (а.с. 36,37).

При цьому судом встановлено, що доходячи висновку про наявність зазначеного вище порушення, державний інспектор виходив з того, що 27.01.2017р. працівниками Головного управління Національної поліції в Харківській області було виявлено та задокументовано факт порушення продавцем ОСОБА_8 правил торгівлі в частині продажу особі, яка не досягла 18 років алкогольного пива в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», за адресою: АДРЕСА_2 в якому здійснює свою підприємницьку діяльність позивач. Також працівниками поліції було встановлено, що продавець ОСОБА_4 працює без належного оформлення трудових відносин в інтересах ФОП ОСОБА_3

Відповідач на підтвердження цього факту посилався на пояснення ОСОБА_4, які вона надала 27.01.2017р. інспектору відділу ювенальної превенції Управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області Михайловичу Ю.В., а також пояснення неповнолітньої особи ОСОБА_9, якому було продано алкогольне пиво, пояснення свідка ОСОБА_10, надані також 27.01.2017р., рішення (постанову) адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради Харківської області № 3 від 21.02.2017р., згідно якого ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП та на неї накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,0 грн.

На підставі розгляду зазначеного вище акта перевірки начальником Головного управління Держпраці у Харківській області 11.05.2017р. прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 20-28-4407/0879-0389 (а.с. 6-8), відповідно до якої за порушення ч.ч. 1,3 ст. 24 КЗпП України, ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» та з посиланням на п.п. 54. п. 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. № 96, до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 96 000,0 грн.

Висновки про не забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та не забезпечення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, зокрема, відсутність ведення табелю обліку використання робочого часу за січень 2017 року стосовно ОСОБА_4 та відсутність відомостей про нарахування заробітної плати працівникам, встановлено посадовими особами відповідача, при проведенні перевірки та зафіксовано в акті перевірки.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015р. № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 вказаного Положення основними завданнями Держпраці є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно п.п. 6 п. 4 Положення Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Порядок здійснення згаданого контролю унормовано Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012р. № 390, який зареєстровано в Мінюсті України 30.07.2012р. за №1291/21603 та яким затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів.

Так, згідно зазначеного Порядку передбачено, що право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - Інспектор).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Таким чином, вказаний Порядок щодо підстав для проведення позапланової перевірки, яка мала місце в даній справі, містить відсилочну норму, яка посилається на вимоги Закону України Законом України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Стаття 6 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначає, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

подання суб'єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб'єктом господарювання у документі обов'язкової звітності, крім випадків, коли суб'єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов'язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов'язаний повідомити суб'єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п'яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

неподання суб'єктом господарювання документів обов'язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

доручення Прем'єр-міністра України про перевірку суб'єктів господарювання у відповідній сфері у зв'язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров'я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов'язано з діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Частина 2 статті 6 Закону України „Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачає, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону, яка, в свою чергу, вказує, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

В даній справі судом встановлено, що позапланову перевірку було проведено відповідачем за зверненням начальника відділу ювенальної превенції управління превентивної діяльності ГУ НП в Харківській області (лист від 20.03.2017р. № 992/119/20/06-2017), згідно якого було повідомлено про те, що ОСОБА_4 працює без належного оформлення трудових відносин з позивачем.

Вказана перевірка була погоджена Держпраці України листом від 30.03.2017р. № 3633/4.3/4.2 ДП-17, посилання на який міститься в направленні на проведення перевірки № 01.01.-94/02.04/960 від 05.04.2017р.

Листом від 05.04.2017р. № 02.04-15-3264 позивача було запрошено до Головного управління Держпраці в Харківській області для надання пояснень.

За наслідками проведеної перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 виконувала обов'язки продавця в магазині, в якому здійснювала свою підприємницьку діяльність позивач, тобто перебувала з нею в трудових відносинах, проте належного оформлення ці трудові відносини не набули.

При цьому слід врахувати, що відповідно до приписів ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім ;

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доводи позовної заяви зведені до того, що акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 20-28-4407/0879 не містить дати його складання, рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради Харківської області від 21.02.2017р., згідно якого ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим, прийнятим за відсутності особи, яка притягається до відповідальності та вказане рішення оскаржено в судовому порядку.

Крім того, позивач вказує, що насправді ОСОБА_4 працювала у магазині, в якому здійснювала свою підприємницьку діяльність позивач на підставі цивільно-правового договору від 16.01.2017р. на безоплатній основі, в зв'язку з чим трудові відносини між ОСОБА_4 та позивачем фактично були відсутні.

Що стосується виявлення під час перевірки порушення вимоги ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», зокрема не забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та не забезпечення бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, а саме: табелі обліку використання робочого часу за січень 2017 року стосовно ОСОБА_4 та відомості нарахування заробітної плати працівникам не ведуться, позивачем фактично доводів в обґрунтування незаконності даного твердження не наведено, проте, враховуючи, що позивач заперечує трудовий характер його взаємовідносин з ОСОБА_4, слід вважати, що така позиція виключає можливість та необхідність ведення обліку виконуваної роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці.

Перевіряючи вказані доводи з урахуванням зібраних у справі доказів суд зазначає, що згідно акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 20-28-4407/0879, копія якого наявна в матеріалах справи, в ньому зазначено час та дату початку і закінчення проведення перевірки.

Відповідно Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012р. № 390, зареєстрованого в Мінюсті України 30.07.2012р. за №1291/21603 визначено примірний зразок акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, в якому, за наявності в ньому відомостей про початок і закінчення перевірки, зазначення дати його складання не передбачено.

Що стосується правомірності рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради Харківської області від 21.02.2017р., згідно якого ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, суд в межах розгляду даної справи не вправі перевіряти законність вказаного рішення. При цьому слід відзначити, що докази скасування вказаного рішення за рішенням суду в матеріалах справи відсутні.

Згідно копії постанови Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 631/448/17 від 10.10.2018р., наданої представником позивача, вбачається, що нею скасовано рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 06.08.2018р. у справі № 631/448/17, яким було скасовано постанову № 3 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Нововодолазької селищної ради від 21.02.2017р. про накладення штрафу. При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_4 була фактично допущена до здійснення торгівлі у місці здійснення підприємницької діяльності, на момент притягнення до адміністративної відповідальності займалася роботою з продажу товару в магазині та здійснила продаж неповнолітній особі пива.

Дані обставини згідно пояснень представника позивача від 04.12.2018р. трактуються ним як фактичне визнання судом цивільно-правового характеру відносин між ОСОБА_4 та позивачем. Проте з означеного судового рішення це не слідує. Суд зауважує, що предметом спору у справі №631/448/17 було встановлення законності рішення у справі про адміністративне правопорушення; при цьому висновків щодо дотримання позивачем вимог трудового законодавства суд апеляційної інстанції не надавав та дане питання не досліджував. Вказання у постанові суду апеляційної інстанції про наявність між позивачем та ОСОБА_4 цивільно-правового договору не свідчить про відповідність цієї обставини вимогам трудового законодавства, які були предметом перевірки, за наслідками якої ухвалено оскаржуване в даній справі рішення відповідача.

Суд критично ставиться до наданого позивачем цивільно-правового договору на безоплатній основі від 16.01.2017р., укладеного між позивачем та ОСОБА_4, згідно якого позивач (замовник) доручає ОСОБА_4 (виконавець) виконати роботи (надати послуги) «робота з продажу (відпустка) товару (продукції), їх підготовка до продажу».

Суд зауважує, що вказаний договір містить деякі ознаки договору підряду (ст. 837 ЦК), проте суперечить визначенню, наданому для договорів підряду Цивільним кодексом України. Зокрема, ст. 837 ЦК визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відтак, вказаний договір є оплатним на відміну від наданого позивачем до суду договору, який передбачає безоплатне виконання робіт.

Крім того, вказаний договір не було надано ОСОБА_4 або позивачем при розгляді питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також при розгляді питання про притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю.

Відтак суд доходить висновку, що вказаний договір, що містить ознаки нікчемного правочину, було штучно створено позивачем без реального наміру створити взаємні права та обов'язки, з метою створення доказу на підтвердження своїх позовних вимог в даній справі. При цьому суд також враховує, що жодних документів, які підтверджують його реальне виконання (актів приймання виконаних робіт, калькуляції витрат, тощо) позивачем до суду не надано.

При цьому суд зазначає, що будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до п. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В даній справі судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідачем було ухвалено з урахуванням дійсних фактичних обставин справи та дотриманні вимог законодавства, в зв'язку з чим позовні вимоги про його скасування не можна вважати обґрунтованими.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку про необхідність в задоволенні позовних вимог в даній справі відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 1,2, 6,7,19, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного Управління Держпраці у Харківській області Державної служби України з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду. Або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 12 грудня 2018 року.

Суддя Панченко О.В.