Справа № 663/1128/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 663/1128/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка подана його представником - адвокатом ОСОБА_2, на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області (надалі - РДА, відповідач) з позовом, в якому просив:

- визнати завідомо незаконними дії і рішення голови Скадовської районної державної адміністрації ОСОБА_3, які полягають у приховуванні від розгляду його звернення від 30.11.2016 року, адресованого заступнику голови Скадовської районної державної адміністрації ОСОБА_4, яка за сумісництвом виконує обов'язки голови комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі і землекористувачам;

- зобов`язати заступника голови Скадовської районної державної адміністрації ОСОБА_4, яка за сумісництвом виконує обов'язки голови комісії по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі і землекористувачам, додержуючись закону і наших прав об'єктивно та всебічно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 30.11.2016 року і вчасно надати обґрунтовану з посиланням на закон і нормативно-правові акти відповідь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.10.2016 року він звернувся до голови Скадовської РДА з заявою, в якій ставив питання про відшкодування збитків власникам землі громадянам: ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за 2003-2016 роки, у зв'язку із завідомо незаконною бездіяльністю, діями та рішеннями Скадовської РДА, які пов'язані з невиконанням розпорядження голови Скадовської РДА від 12.11.2002 року №641 та невидачею в натурі заявникам земельних ділянок (паїв). В цій заяві він просив створити комісію для визначення розміру, спричиненого власникам землі збитку, який позивач пов'язує з неодержаним доходом, що не були одержані в зв'язку з приведенням земельних часток (паїв) на контурі полів №7, 8 Новомиколаївської сільради у непридатний для використання за цільовим призначенням стан. З цією метою позивач також в заяві просив витребувати від Херсонського філіалу інституту землеустрою необхідні для цього документи та провести розгляд цього питання за його участі. 28.10.2016 року відбулось засідання комісії, на яке позивача не запросили, а про саме засідання він дізнався випадково і приймав участь в її засіданні з власної ініціативи, надавши усне коротке пояснення та письмове обґрунтування, яке голова комісії ОСОБА_4 не пояснюючи причини не витребування оригіналу зазначеної в заяві технічної документації, не пояснюючи причину відсутності осіб, винних у спричиненні заявникам значних збитків, попросили позивача залишити засідання комісії для прийняття рішення. 17.11.2016 року позивач отримав акт вказаної комісії від 28.10.2017 року про відмову у визначенні та відшкодуванні збитків, який, на думку позивача, є неправомірним. 30.11.2016 року позивач вдруге звернувся до заступника голови Скаловської РДА ОСОБА_4, яка за сумісництвом була головою вказаної комісії зі скаргою, в якій просив скасувати акт комісії від 28.10.2016 року про відмову у задоволенні його заяви, витребувати від ХФІ землеустрою необхідні документи та провести розгляд скарги за його участю та участю голови Скадовської РДА, голови Новомиколаївської сільради, голови СВК «Лідія», начальника Скадовського відділення Держземагенства, директора ХФІ землеустрою. 19.12.2016 року позивач отримав відповідь за підписом голови РДА ОСОБА_3, якою відмовлено в задоволенні його скарги, і яку позивач вважає неправомірною.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08.06.2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

30.11.2016 року позивач направив скаргу на адресу заступника голови Скадовської РДА ОСОБА_4, в якій просив:

- скасувати акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 28.10.2016 року, яким було відмовлено позивачу та іншим громадянам (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9) в задоволені заяви про відшкодування збитків,

- витребувати від ХФІ землеустрою Книгу 1 (№1-77) та Книгу 2 (№78-158) Технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю площею 580.83 га громадянам ОСОБА_10, ОСОБА_11 та іншим (всього 158 чол., 168 паїв) за рахунок земель колишнього КСП «Лідія» Новомиколаївської сільради Скадовського району Херсонської області та від СВК «Лідія» Скадовського району Журнал реєстрації заяв щодо передачі в натурі земельних часток (паїв) членам КС11 «Лідія»,

- розгляд скарги провести за участі позивача, голови Скадовської РДА. голови Новомиколаївської сільради, голови СВК «Лідія», начальника Скадовського відділення Держземагенства, директора ХФІ землеустрою. (а.с.8).

В скарзі від 30.11.2016 року позивач також повідомив про існування обставин, які на його думку свідчать про діяльність організованого злочинної угрупування у складі посадових осіб Скадовської РДА, голови СВК «Лідія», голови Новомиколаївської сільради та землевпорядника цієї сільради.

Не отримавши відповіді на дану скаргу, 17.01.2017 року позивач звернувся до заступника голови Скадовської РДА ОСОБА_4 з заявою, в якій просив повідомити про долю розгляду скарги від 30.11.2016 року (а.с.9).

02.02.2017 року позивач отримав лист від 25.01.2017 року за №1-09 за підписом голови Скадовської РДА ОСОБА_3 про те, що скарга позивача від 30.11.2016 року, яка надійшла до РДА 05.12.2016 рку, головою РДА розглянута та надана вмотивована відповідь 19.12.2016 року, до листа додана копія відповіді (а.с.10, 11).

У відповіді №Г-214 від 19.12.2016 року на скаргу голова РДА повідомив позивача про відсутність підстав для її задоволення, вказавши, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» до компетенції комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам не входить проведення перевірок правомірності дій землевпорядних організацій, сільськогосподарських підприємств, органів виконавчої влади у сфері земельних відносин, органів місцевого самоврядування та витребування у цих органів документів.

Відмова мотивована тим, що заявником не надано документальних доказів того, що громадянам були заподіяні збитки та хто саме їх заподіяв. Також у відповіді зазначено про можливість звернення позивача до правоохоронних органів з заявою про скоєння певного кримінального злочину, і після встановлення правоохоронними органами факту неправомірного визначення площ земельних ділянок та визначення судом організацій та установ, винних в цьому, позивач може подати на розгляд комісії відповідне клопотання та документи, що підтверджують заподіяні збитки. (а.с.11).

Позивач вважає такі відмову неправомірною, його скарга була розглянута не об'єктивно, невчасно, не особою, якій була адресована, не перевірені факти, викладені в скарзі, не було вирішено питання витребування матеріалів необхідних для розгляду скарги, не забезпечено поновлення порушених прав, не вжито заходів щодо відшкодування матеріальних збитків та вирішення питання про відповідальність посадових осіб, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, при розгляді скарги позивача РДА діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не допустило порушення прав позивача, які б підлягали судовому захисту, і відповідач довів правомірність відповіді на скаргу позивача, а незгода останнього зі змістом наданої відповіді не може вважатися обґрунтованою підставою для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених у ч.2 ст.2 КАС України критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Якщо ж факту порушення прав свобод чи інтересів судом не встановлено, то підстави для задоволення позову відсутні незалежно від того, чи є дії або рішення суб'єкта владних повноважень протиправними.

Вирішуючи питання про те, чи діяв відповідач в процедурі розгляду скарги позивача від 30.11.2016 року в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація громадянами України наданого їм Конституцією України права оскаржувати дії, рішення, бездіяльність посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України» Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

Статтею 3 цього Закону роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Зокрема, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб. У даному випадку скарга позивача розглядалася у відповідності до положень Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст.4 цього Закону, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. А відповідно до ст. 5 Закону "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються (ст.7 Закону).

Відповідно ч.1 ст.14 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

У ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що скарга позивача від 30.11.2016 року відповідала вимогам ст.5 Закону України «Про звернення громадян», а відтак, в силу положень частини першої ст.7 названого Закону, мала бути розглянута по суті.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що хоча скарга позивача від 30.11.2016 року і адресована заступнику голови Скадовської РДА ОСОБА_4, але стосувалась з'ясування питання щодо законності та правомірності дій комісії по визначенню збитків, заподіяних земельним ділянкам, ця комісія є колегіальним органом, створюється відповідно до Постанови КМУ від 19.04.1993 року №284, районною державною адміністрацією, результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії. Тому саме в компетенції Скадовської РДА є питання про те, чи правомірно діяла комісія при розгляді заяви громадян про відшкодування збитків власникам землі.

Згідно ст.39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голови місцевих державних адміністрацій: очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень; представляють відповідні місцеві державні адміністрації у відносинах з іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, політичними партіями, громадськими і релігійними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, громадянами та іншими особами. У разі відсутності голови місцевої державної адміністрації його функції і повноваження виконує перший заступник голови, а у разі відсутності останнього - один із заступників голови місцевої державної адміністрації.

Перші заступники та заступники голови, інші посадові особи місцевих державних адміністрацій здійснюють функції і повноваження відповідно до розподілу обов'язків, визначених головами місцевих державних адміністрацій, і несуть відповідальність за стан справ у дорученій сфері перед головою місцевої державної адміністрації, органами виконавчої влади вищого рівня (ст.40 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Відповідач подав суду докази того, що склад комісії в 2016 році двічі змінювався відповідно до розпоряджень голови РДА від 14.03.2016 року №134 та від 21.10.2016 року №480 в зв'язку з кадровими змінами. Голова комісії - перший заступник голови РДА ОСОБА_12 з 24 жовтня по 18 листопада 2016 року перебував у відпустці за розпорядження голови РДА №122-в від 24.10.2016 року, тому його обов'язки на час відпустки виконувала заступник голови РДА ОСОБА_4.

Отже, надання відповіді на скаргу позивача головою РДА ОСОБА_3, який діє від імені районної державної адміністрації, не є порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян».

Слід визнати помилковими посилання позивача на недотримання вимог частини третьої ст.7 Закону України «Про звернення громадян», яка передбачає передачу звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі в тому випадку, якщо питання, порушені зверненні, не входять до повноважень органу чи посадової особи, якій надійшло звернення, оскільки в даному випадку саме до компетенції голови РДА належить розгляд таких скарг, яку подав позивач.

За приписами ч.4 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, але в скарзі не оскаржувались дії чи рішення голови Скадовської РДА ОСОБА_3, за підписом якого була відповідь на скаргу.

У відповіді на скаргу позивачу було повідомлено про відсутність підстав для скасування акту комісії, та роз'яснено позивачу, що відмова у відшкодуванні збитків ґрунтується на відсутності доказів заподіяння збитків, на відсутності у комісії повноважень проведення перевірок щодо встановлення підприємств, організацій та громадян, які заподіяли збитки землевласникам або землекористувачам, на тому, що скоєння певного кримінального злочину має бути також документально підтверджено, саме правоохоронні та судові органи встановлюють винних осіб, а не заявник або комісія.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що під збитками позивач розуміє невідповідність земельних ділянок, які мають статус зрошувальних, цільовому призначенню через знищення меліоративних систем, складення технічної документації на ділянки в 2002 році із порушеннями, та що в дійсності земельні ділянки мають бути переведені у богарні. Однак чинне законодавство не передбачає обов'язок створювати в райдержадміністрації комісію, яка б визначала та перевіряла цю технічну документацію зі складання державних актів на земельні ділянки, оскільки для цього члени комісію повинні мати певні знання в галузі землеустрою, та законодавчі повноваження на здійснення таких дій.

Як слідує з матеріалів справи саме на прохання ОСОБА_1 та інших заявників була створена комісія, яка розглянула звернення громадян за участю позивача, що підтверджується протоколом №2 від 28.10.2016 року (а.с.153-154).

Постанова КМ України від 19.04.1993 року №284 про затвердження Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, передбачає створення комісій для визначення збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам, які заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів, у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Однак обстави справи вказують на те, що позивач в натурі земельну ділянку не отримав, де конкретно знаходиться ділянка він не знає, межі ділянки в натурі не встановлені, хоч позивач і не заперечує отримання державного акту на земельну ділянку.

Слід погодитися з думкою суду першої інстанції про те, що окрім письмової заяви про відшкодування збитків власникам землі та клопотання про приєднання пояснень до його заяви від 06.10.2016 року, позивач не надав жодних документів, що підтверджують вину конкретних юридичних або фізичних осіб в заподіяні збитків йому та іншим власникам землі і не обґрунтував їх розмір. Отже, фактично до використання земельної ділянки позивач не приступив, а тому твердження позивача про збитки, які можуть бути йому заподіяні як власнику або землекористувачу, є передчасними.

Також є правильними доводи суду першої інстанції, що комісія РДА не уповноважена встановлювати статус або вид земельних ділянок, чи вони є зрошувальні або богарні, а також встановлювати осіб, винних у розкраданні або пошкодженні, знищенні зрошувальних систем на землях колишнього КСП «Лідія».

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність протиправності дій та рішень відповідача, а також про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка подана його представником - адвокатом ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Вербицька Н. В. Джабурія О.В.