Справа № 0940/2061/18
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2018 р. справа № 0940/2061/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області до Фізичної особи ОСОБА_1 - законний представник фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 3465,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2018 Головне управління Державної фіскальної служби звернулося до суду із позовом до фізичної особи ОСОБА_1 - законного представника фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу в сумі 3465,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що станом на 22.10.2018 податковий борг відповідача перед бюджетом становить 3465,28 грн. зокрема : 2665,60 грн. з податку на доходи фізичних осіб; 799,68 грн. - з військового збору. У зв'язку з цим просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути податковий борг в сумі 3465,28 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно частини 6 статті 162, частини 2 статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд встановив наступне.

ОСОБА_2 неповнолітня особа, яка перебуває на обліку в Долинській ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області як платник податків.

Згідно з п. 1 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України ОСОБА_2 наділена процесуальною правосуб"єкністю, однак адміністративною процесуальною дієздатністю відповідно до п.2 статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України наділена ОСОБА_1, яка є законним представником платника у відповідності до частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

28.04.2017 уповноваженою особою платника (законним представником) подано до Долинської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за звітний період 2016 року, в якій зазначено: за кодом рядка "10.2: Доходи від операцій з продажу (обміну) об"єктів рухомого та/або нерухомого майна - суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3650,25 грн. та 1095,10 грн. - військового збору. У відповідності до даних "Розрахунку податкового боргу" від 22.10.2018 платником вчасно сплачено задекларовані 3650,30 грн. ПДФО та 1095,10 грн. військового збору, що підтверджується, відповідно "Витягом з картки особового рахунку з ПДФО, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" та "Витягом з картки особового рахунку військового збору"; за кодом рядка "10.5: Вартість успадкованого чи отриманого в дарунок майна"- суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2665,60 грн. та 799,68 грн. - військового збору. Згідно з даними "розрахунку податкового боргу від 22.10.2018 платником не здійснено вчасної сплати до 31.07.2017 податкових зобов"язань, що підтверджується даними "Витягу з картки особового рахунку з ПДФО, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування", "Витягу з картки особового рахунку з військового збору" та історією недоїмки.

Станом на 22.10.2018 податковий борг платника перед бюджетом становить 3465,28 грн. зокрема: 2665,60 грн. - з податку на доходи фізичних осіб; 799,68 грн. - з військового збору.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України податковим боргом є сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 16.1.3. пункту 16.1. статті 16 Податкового Кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 статті 16 Податкового Кодексу України визначає, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Кодексу).

Відповідно до п. 99.2. статті 99 Податкового Кодексу України грошові зобов'язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов'язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов'язань та/або податкового боргу.

Згідно п. 99. 5 статті 99 Податкового кодексу України батьки (усиновителі) та опікуни (піклувальники) малолітніх/неповнолітніх, опікуни недієздатних, особи, на яких покладено здійснення опіки над майном безвісно відсутніх (законні представники платників податків - фізичних осіб), повинні від імені відповідних фізичних осіб: подати за наявності підстав контролюючому органу заяву для реєстрації таких фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та у випадках, передбачених цим Кодексом, іншу інформацію, необхідну для ведення зазначеного Державного реєстру; своєчасно подавати належним чином заповнені декларації про доходи та майно; у випадках, передбачених цим Кодексом, вести облік доходів і витрат; виконувати інші обов'язки, визначені цим Кодексом.

Пунктом 99.6 Податкового кодексу України встановлено, що законні представники платників податків - фізичних осіб несуть відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами для платників податків, за невиконання обов'язків, зазначених у пункті 99.5 цієї статті.

Пунктом 179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України передбачено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно п. 179.7 ст.179 Податкового Кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового Кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем подано до Долинської ОДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік. Згідно даної декларації сплаті до бюджету підлягає податок на доходи фізичних осіб в розмірі 2665,60 грн. та військовий збір в розмірі 799,68 грн. (а.с. 11).

Таким чином шляхом подання даної декларації уповноважена особа ОСОБА_2 - ОСОБА_3 самостійно визначила та узгодила податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та військового податку в розмірі 3465, 28 грн.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового Кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до приписів п. 56.11 ст.56 Податкового Кодексу України податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно п. 59.1 ст.59 Податкового Кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення рішення.

На підставі вищенаведеного податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ф" за № 4538-17/920 від 02.08.2017 року на суму 3465,28 грн. яка вручена відповідачу, однак нею виконана не була (а.с. 12).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 з податку на доходи фізичних осіб та військового податку становить 3465,28 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний зв'язок суд погоджується з підставністю виникнення та розміром заборгованості, заявленої до стягнення. Наявність податкового боргу відповідача підтверджується довідкою про борг від 22.10.2018 року, обліковою карткою платника податку та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості судом не встановлено.

Наявність податкового боргу та його розмір відповідач не спростувала, доказів сплати грошових зобов'язань суду не представила, чим фактично не заперечила суму, стягнення якої є предметом спору в даній справі.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового Кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно п.95.1 ст.95 Податкового Кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 Податкового Кодексу України).

Відповідно до п. 95.3 статті 95 Податкового Кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У відповідності з п.95.4 ст.95 Податкового Кодексу України орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення податкового боргу ОСОБА_2 в сумі 3465,28 грн. з її законного представника ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 76018) податковий борг ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, АДРЕСА_1, 76018) в сумі 3465 (три тисячі чотириста шістдесят п"ять) грн 28 коп. за рахунків у банках або за рахунок готівки, що їй належить в дохід державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шумей М.В.