Справа № 826/6261/16
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6261/16 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Епель О.В.,

Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 липня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві, третя особа: Міністерство юстиції України, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо вручення неналежно оформленого наказу про звільнення з посади, прийняття та оформлення наказу про звільнення, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання протиправними дій щодо відмови нарахувати та виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності, про зобов'язання вчинити дії по нарахуванню та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції постановлено на обговорення питання щодо зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України справи (об'єднані в одне конституційне провадження) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням частини третьої статті 22, частини першої статті 38, статті 58, частини другої статті 61, частини першої статті 62, частини першої статті 64 Конституції України (конституційності), частини третьої статті 1, пунктів 7, 8, 9 частини першої, пункту 4 частини другої статті 3, пункту 2 розділу;Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" №1682-VІІ та за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої. восьмої статті 3, пункту 2 частини п'ятої статті 5, пункту 2;Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 липня 2018 року зупинено провадження у справі №826/6261/16 до вирішення Конституційним Судом України справи (об'єднані в одне конституційне провадження) за конституційним поданням Верховного Суду України.

Не погодившись з таким рішенням, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 236 КАС України визначено випадки обов'язкового зупинення провадження в справі.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вищевказана норма передбачає обов'язок суду зупинити провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи у взаємопов'язаному спорі, що розглядається іншим судом. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі. Тобто йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання дій протиправними в частині вручення належно оформленого наказу про звільнення з посади, прийняття та оформлення наказу про звільнення, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, визнання протиправними дій щодо відмови нарахувати та виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності, про зобов'язання вчинити дії по нарахуванню та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності, стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

При цьому, із позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір, який стосується законності дій відповідачів, пов'язаних із звільненням позивачки із займаної нею посади заступника начальника ГУ ДФС у м. Києві, вручення необхідних документів під час звільнення, невиплати грошових коштів по листу непрацездатності

Таким чином, зазначений спір не має відношення до подань, що перебувають на розгляді у Конституційному Суді України та на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, оскільки фактично по своїй суті є трудовим спором.

Отже, обставини, покладені в основу обґрунтування позову, як видно з їх характеру, мають індивідуальний характер, стосуються дій і рішень відповідачів, які позивач із посиланням на конкретні норми права розцінює неправильно витлумаченими й такими, що призвели до порушення його прав і свобод.

При цьому, в оскарженій ухвалі не мотивований зв'язок між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданих вище конституційних подань та предметом спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи в порядку конституційного судочинства; не зазначено, чому зібрані у справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Зіставлення змісту наведених суджень із розумінням положень пункту 3 частини першої статті 236 КАС переконує в тому, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження не може залишатися в силі, оскільки висновки, зазначені в ній, є передчасними, а, отже, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження її розгляду до цього ж суду.

Такий правовий висновок зазначено в постанові Великої Палати верховного Суду від 12 квітня 2018 року по справі 800/235/17.

При цьому, згідно ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Крім того, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції провадження у даній справі вже зупинялося до вирішення Конституційним Судом України конституційного подання Верховного Суду України, водночас, ухвала про зупинення провадження була скасована судом апеляційної інстанції з наведенням підстав протиправності такого зупинення.

Відповідно до ст. 320 КАС України ухвала суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, у разі порушення судом норм процесуального права, підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 320, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 18 липня 2018 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Епель

А.Г.Степанюк