Справа № 806/2049/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року м.Житомир

справа № 806/2049/18

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Горовенко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Демчук О.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 (на підставі ордеру серії ЖТ №053701);

представника відповідача - Байдали І.Г. (за довіреністю від 19.12.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 Івановичадо Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.04.2018 № та №, рішення № від 18.04.2018 і вимоги про сплату боргу №Ф- від 18.04.2018, -

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2018 (вх.№20235/18), просить визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 18.04.2018 в частині податкового зобов"язання в розмірі 344641,38 грн та штрафних санкцій у розмірі 172320,69 грн;

- податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області № від 18.04.2018 в частині податкового зобов"язання в розмірі 28720,12 грн та штрафних санкцій у розмірі 7180,03грн;

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про застосування штрафних санкцій № від 18.04.2018 в частині штрафних санкцій у розмірі 5901,53 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф- від 18.04.2018 в частині боргу в розмірі 59015,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу прийнята відповідачем з порушенням вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач неправомірно дійшов висновку про заниження позивачем валового доходу та завищення витрат, безпосередньо пов"язаних з отримання доходу, що призвело до заниження в період, що перевірявся, чистого оподаткованого доходу. Проте зазначає, що всі витрати, які включені в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік підтверджується даними бухгалтерського обліку, що були надані контролюючому органу під час перевірки та надані до суду.

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали суду від 17.05.2018 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 11.06.2018 за правилами загального позовного провадження.

Згідно із довідкою від 11.06.2018 розгляд справи відкладено на 06.07.2018, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 06.07.2018 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 02.08.2018.

Згідно з довідкою від 02.08.2018 розгляд справи відкладено на 18.09.2018, у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці.

Відповідно до довідки від 18.09.2018 розгляд справи відкладено на 09.10.2018, у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 09.10.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.11.2018.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 02.11.2018 оголошено перерву під час судового розгляду справи по суті до 15.11.2018 для надання сторонами додаткових доказів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.10.2018 (вх.№20235/18) з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив від 12.07.2018 (вх.№13913/18) та письмових поясненнях (вх.№17109/18) від 17.08.2018, додатково наголошував, що бухгалтером позивача при формуванні листа від 22.02.2018 вх.№521/1 на вимогу контролюючого органу, включено до розділу «пакувальні матеріали» витрати по придбанню обробної дошки на суму 9652,6 грн, що в свою чергу не є порушенням Податкового кодексу України, оскільки вказана дошка безпосередньо пов"язана із використанням у господарській діяльності позивача - обвалювання м"яса здійснюється на обробних дошках. На підтвердження факту поставки та оплати даного товару до позовної заяви було додано видаткові накладні, рахунок на оплату та копії платіжних доручень.

Щодо розбіжності у віднесенні до витрат, коштів, витрачених на оплату послуг по обслуговуванню холодильного обладнання в 2017 році у розмірі 37931,25 грн, зазначає, що до позовної заяви було надано договір підряду №2/12 від 04.12.2017, укладений позивачем із Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЯН» (далі - ТОВ «ГАЯН»), видаткові накладні та документи про оплату вартості послуг. Акти про надання послуг із встановлення сандвіч-панелей стінових СП 150/35 не надавався, у зв"язку з тим, що вони встановлювалась власними силами позивача, тому не потребували додаткового документального оформлення.

Щодо неврахування контролюючим органом витрат позивача, понесених у 2017 році та пов"язаних із придбанням програмного забезпечення у розмірі 8284,5 грн зазначає, що такі витрати підтверджені первинними бухгалтерськими документами. Посилання відповідача на ту обставину, що ці витрати не були вказані у листі від 22.02.2018 за вх.№521 спростовує тим, що вказаний лист було складено бухгалтером позивача у довільній формі, яка не передбачає деталізації всіх проведених господарських операцій у 2016-2017 роках з прив"язкою до конкретної номенклатури товару. Обов"язок перевірки первинних документів під час проведення документальної перевірки та співставлення даних, зазначених у цих документах, із поданою податковою звітністю є обов"язком осіб, що здійснюють перевірку, а не бухгалтера.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що позивачем оспорюються висновки, викладені в акті перевірки, щодо завищення ним у декларації про доходи за 2017 рік витрат на 1798249,92 грн, фактично розбіжність, на його думку, складає 28318,1грн.

Зазначає, що під час проведення документальної перевірки, уповноваженим особам відповідача, що здійснювали перевірку, було надано всі наявні у позивача договори, накладні, платіжні документи, що підтверджують понесені фізичною особою-підприємцем витрати в 2017 році. Інші порушення, відображені в акті перевірки, що мали місце у 2016 рік позивачем не оспорюються.

Також вказує, що позивачем книга обліку доходів та витрат не ведеться, у зв"язку з чим відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 18.04.2018 №, згідно з яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 грн.

Наявність у позивача готівкових коштів, за рахунок яких проводилась закупівля товарно-матеріальних цінностей зазначає, що протягом 2017 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 надавалась приватним підприємцям, зокрема фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5, Фермерському господарству «Лука-Арго», фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7, поворотна фінансова допомога за договорами позики. Вказана фінансова допомога поверталася на розрахункові рахунки позивача, а також готівкою до каси підприємця. Окрім того позивач мав власні заощадження від здійснення підприємницької діяльності протягом 2010-2017 років.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 04.06.2018 (за вх.№11247/18), письмових запереченнях на відповідь на відзив від 30.07.2018 (вх.№15580/18), запереченнях на пояснення від 08.10.2018 (вх.№20165/18) та запереченнях по суті справи від 02.11.2018 (вх.№21624/18).

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що підставою для винесення оскаржуваних рішень є акт, складений за результатами перевірки позивача на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень та формування вимоги про сплату боргу стало те, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік до вартості документально підтверджених витрат включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції на загальну суму 17032156 грн, хоча згідно з первинними документами, наданими до перевірки відповідно до опису від 22.02.2018, придбано лише 15233906,08 грн, розбіжність складає 1798249,92 грн, чим порушено вимоги пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2, пп.177.4.5 п.177.4 та п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України.

Відповідач зауважує, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області надсилався лист від 24.01.2018 №372/14/06-30-13-04, в якому вказано перелік документів, необхідних для проведення перевірки. Таким чином, з моменту початку перевірки у позивача виник обов"язок щодо подання відповідачу всіх наявних у нього документів, що пов"язані із предметом перевірки.

Зазначає, що оскільки в період проведення документальної перевірки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 не було надано первинних документів на підтвердження здійснених витрат за 2017 рік, а подано в ході судового розгляду справи., тому, на думку представника відповідача, такі документи мають бути оцінені судом критично, а оцінка має бути надана діям контролюючого органу на момент винесення податкових повідомлень-рішень за результатами проведеної перевірки.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3) (ідн.номер - НОМЕР_1) перебуває на обліку в Житомирській об"єднаній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області з 09.12.1996. Основним видом діяльності за КВЕД є виробництво м"яса (т.1 а.с.173-175).

08 лютого 2018 року позивачем подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, у якій задекларував суму доходу 76333 грн та відповідно до розрахунку податкових зобов"язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою (додаток 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи) за 2017 рік визначив вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції за 2017 рік (т.2 а.с.20-21, 22).

У період з 15.02.2018 по 28.02.2018 службовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнобов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

За результатами вказаної перевірки складено акт №309/06-30-13-05/НОМЕР_1 від 15.03.2018 (далі - акт перевірки) (т.1 а.с.180-233).

Відповідно до висновків, викладених в акті перевірки, за її результатами встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пп.16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п.177.2, п.177.3, пп.177.4.1, пп.177.4.4 та пп.177.4.5 п.177.4, пп.177.5.3 п.177.5, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 в періоді з 01.01.2016 по 31.12.2017 занизив обсяг валового доходу на загальну суму 8815,49 грн та завищено витрати безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, на загальну суму 2146067,09 грн, що призвело до заниження в даному періоді чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 2154882,58 грн та в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік в рядку 22.1 не визначив податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13739,94 грн, при відображені суми чистого доходу - 76333 грн, в результаті чого визначено податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 401618,79 грн;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VІ із змінами та доповненнями, встановлено заниження за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22%, з урахуванням максимальної величин, на загальну суму 105609,13 грн, в тому числі за 2016 рік в сумі 29470,65 грн та за 2017 рік - 76138,48 грн;

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 занизив чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 2154882,58 грн, а саме за 2016 рік у сумі 133957,5 грн та за 2017 рік у сумі 2020925,08 грн, що призвело до заниження в даному періоді військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за результатами звітного року, в сумі 32323,23 грн, а саме за 2016 рік у сумі 2009,36 грн та за 2017 рік у сумі 30313,87 гривень.

На підставі вказаних порушень, зазначених в акті перевірки, відповідачем 18.04.2018 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов"язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 602428,19 грн, з яких: 401618,79 грн - податкове зобов"язання; 200809,4 грн - штрафні (фінансові) санкції (т.1 а.с. 234, 235);

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення суми податкового зобов"язання з військового збору у розмірі 40404,04 грн, з яких: 32323,23 грн - податкове зобов"язання; 8080,81 грн - штрафні (фінансові) санкції (т.1 а.с.236, 237);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, відповідно до якого на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування" до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 13507,98 грн (т.1 а.с.238, 240);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- зі сплати єдиного внеску в розмірі 105609,13 грн (т.1 а.с.239).

Висновки, викладені в акті перевірки, зроблені контролюючим органом на підставі даних Аналітично-інформаційної системи ДФС України «Податковий блок» (далі - АІС «Податковий блок»), АІС ЦБД ДРФО ДФС України та документів, опис яких складено та надано особисто ФОП ОСОБА_3

Суд зазначає, що 24.01.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області на адресу позивача направлено лист за вих.№372/14/06-30-13-04, про необхідність ФОП ОСОБА_3 відповідно до ст.20, ст.83 та ст.85 Податкового кодексу України для проведення документальної планової виїзної перевірки надати документи та письмове пояснення за період, що перевірявся, згідно з переліком (т.2 а.с.11).

На виконання вказаного листа 15.02.2018 позивачем подано до контролюючого органу заяву за вх.№439/ФОП, в якій просить документальну планову виїзну перевірку провести в приміщенні ГУ ДФС в Житомирській області та надає пояснення і документи згідно з описом.

Окрім того позивачем на адресу відповідача надсилались документи згідно з описами: від 21.02.2018 за вх.№494/ФОП; від 22.02.2018 за вх.№521/ФОП; від 27.02.2018 за вх.№564/ФОП (т.2 а.с.12,13,14, 15, 16).

Відповідно до акту «Про надання документів не в повному обсязі під час проведення документальної планової виїзної перевірки» №78/06-30-13-05 від 07.03.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Житомирській області зафіксовано надання ФОП ОСОБА_3 у неповному обсязі первинних документів, а саме: договори позики (між фізичними особами, безпроцентної); книга обліку доходів та витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність (т.2 а.с.10).

Позивач частково не погодившись з прийнятими відповідачем вказаними рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пунктом 177.1 статті 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167цього Кодексу.

Відповідно до п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п.п.177.4.1 та пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать, зокрема:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Положеннями 177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України визначено, що не включаються до складу витрат підприємця:

- витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

- витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

- витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

- документально не підтверджені витрати.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що чистий оподатковуваний дохід фізичної особи-підприємця за звітний податковий період визначається як різниця між отриманим від провадження господарської діяльності в грошовій та не грошовій формі доходом та документально підтвердженими витратами, що пов"язані з її здійсненням.

Однак суд зазначає, що при цьому, фізична особа-підприємець може віднести до складу витрат, витрати, що безпосередньо пов"язані з отримання доходів, перелік яких визначено пунктами 177.4.1-177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України за умови, що факт понесення таких витрат підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку.

Як роз'яснив Вищий адміністративний суд України, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів у разі фактичного здійснення господарської операції. При цьому наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їхньому оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце (інформаційний лист від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим резюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні.

Перевіряючи оскаржувані рішення, прийняті відповідачем, на їх відповідність нормам податкового законодавства та вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем, зокрема, в декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість послуг по обслуговуванню холодильного обладнання на загальну суму 49307,29 грн. Проте, на думку відповідача, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 11376,04грн, сплачену за послуги, надані ФОП ОСОБА_8 Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами за надання послуг по обслуговуванню холодильного обладнання, за висновками контролюючого органу, складає 37931,25 грн. Тобто встановлено завищення позивачем витрат на загальну суму 37931,25 грн.

На спростування вказаного висновку позивач пояснив, що до складу витрат, в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік, на оплату вартості послуг по обслуговуванню ходильного обладнання, крім послуг наданих ФОП ОСОБА_8, були включені витрати позивача по господарським операціям з ТОВ «ГАЯН» відповідно до договору підряду №2/12 від 04.12.2017.

Як свідчать матеріали справи, між ФОП ОСОБА_3 («Замовник») та ТОВ «ГАЯН» («Підрядник») укладено договір підряду №2/12 від 04.12.2017 (далі - Договір) (т.1 а.с.51, 52).

Відповідно до п.1.1 та п.2.1 Договору «Підрядник» приймає на себе зобов"язання виготовити комплект стінових панелей СП150/35 відповідно до узгодженої з «Замовником» Специфікації. Сума договору визначена в Додатку №1 і складає 45517,5грн.

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «ГАЯН» та виконання сторонами умов Договору позивачем надано видаткову накладну та платіжні доручення (т.1, а.с.53, 54, 55).

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість послуг з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронних торгів на загальну суму 57983,3 грн. Проте, на думку відповідача, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 49041,67 грн.

Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами по оплаті вказаних послуг за висновками контролюючого органу, складає 8941,63 грн.

Позивач пояснив, що до складу витрат в декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік було включено не тільки вартість послуг з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронних торгів на Zakupki.prom.ua, які визнані контролюючим органом, але й інші послуги по цінових пропозиціях для участі в тендері через систему електронних торгів, а саме: інформаціно-консультаційні послуги надані ТОВ «Прозорі закупівлі Черкаси» на суму 2000 грн та 3000 грн; оплата послуг ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн» з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронних торгів на суму 10 грн, 20 грн та 5100 грн.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_3 («Замовник») та ТОВ «Прозорі закупівлі Черкаси» («Виконавець») 27.11.2017 укладено договір №91-1/11/17 про надання інформаційно-консультаційних послуг (далі - Договір) (т.2 а.с.60-62).

Відповідно до п.1.1 та 1.2 Договору «Замовник» доручає, а «Виконавець» приймає на себе зобов"язання з надання консультаційних та інформаційних послуг стосовно державних закупівель у порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі. «Виконавець» зобов"язується надати послуги, які будуть передбачені у відповідному замовленні, а «Замовник» зобов"язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Положеннями п.2.1 Договору передбачено, що вартість послуг визначається у замовленні, сума всіх замовлень вважається ціною Договору.

На підтвердження виконання вказаного Договору позивачем надано належним чином оформлене замовлення до договору №91-1/11/17 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 27.11.2017; рахунки та акти здачі-приймання робіт (надання послуг); платіжні доручення (т.1 а.с.56, 57, 58, т.2 а.с.63, 64, 65, 66).

На підтвердження оплати послуг ТОВ «Держзакупівлі.Онлайн» з подання цінових пропозицій для участі в тендері через систему електронні торги позивачем надано суду належним чином оформлені рахунки-фактури та платіжні доручення (т.1 а.с.59, 60, 61, 62, 63, 64).

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість послуг з постачання програми "М.Е.Doc" на суму 8596 грн. Проте, на думку відповідача, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 310 грн.

Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами по оплаті вказаних послуг за висновками контролюючого органу, складає 8286грн.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що ФОП ОСОБА_9 ним була здійснена оплата послуг за постачання примірника та пакета оновлень (компонент) комп"ютерної програми «М.Е.Doc» модуль «М.Е.Doc Звітність» на суму 310 грн, що підтверджено первинними документами та взято до уваги контролюючим органом під час перевірки.

Однак, службовими особами відповідача не враховані інші витрати, понесені позивачем по господарських операціях в цій сфері, а саме: поставка ПП «Бізнес-Софт Про» для ФОП ОСОБА_3 "1C Підприємство 8 Бухгалтерія для України" на суму 7020грн; поставка ПП «СТ Центр» позивачу примірників та пакетів оновлень комп'ютерної програми «M.E.Doc» на суму 500 грн; надання ФОП ОСОБА_10 інформаційно-консультаційних послуг по роботі з програмним забезпеченням на суму 600грн; надання ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна" позивачу послуг з обробки даних та видачі комплекту сертифікатів відкритих ключів ЕЦП та постачання комп'ютерної програми «Програмний комплекс «FREEDOM» на загальну суму 164,5 грн.

Позивачем на підтвердження вказаних господарських операцій з ПП «Бізнес-Софт Про», ПП «СТ Центр», ФОП ОСОБА_10 та ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна" надано: видаткові накладні; платіжні доручення; акти приймання-передачі; рахунки на оплату на загальну суму 8284,5 грн, тобто позивачем не надано документального підтвердження понесених ним витрат по господарським операціям із вказаними контрагентами на суму 1,5 грн (т.1 а.с.67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74).

Згідно з висновками, викладеними в акті перевірки, контролюючим органом встановлено, що позивачем у декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік включено до складу витрат вартість пакувальних матеріалів на суму 194295,98 грн. Проте, на думку відповідача, відповідно до наданих на перевірку первинних документів, витрати позивача підтверджено лише на суму 104610,89 грн.

Розбіжність між задекларованими позивачем та документально підтвердженими витратами по оплаті вказаних послуг за висновками контролюючого органу, складає 89685,09 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «Торговий Дім «Біопластик» («Постачальник») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено договір поставки №ТД/03/24/НК від 24.03.2016 (далі - Договір) (т.1 а.с.76-79)

Згідно з п.1.1 та п.1.2 Договору «Постачальник» зобов"язується в порядку та у строки, встановлені договором передати товар у власність «Покупця», у погодженій кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а «Покупець» зобов"язується прийняти товар і оплатити його на умовах, визначених у цьому Договорі. Найменування, кількість, асортимент, ціна за одиницю товару, що поставляється та строк поставки товару вказується сторонами у рахунку-фактурі до цього Договору, який є невід"ємною частиною.

Відповідно до п.2.1 Договору товар поставляється партіями, які складені на підставі письмової заявки «Покупця», що оформляється відповідно до Додатку №1 до цього Договору («Форма заявки») і яка є його невід"ємною частиною.

На підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Торговий Дім «Біопластик» та виконання умов Договору позивачем надано належним чином оформлені платіжні доручення та видаткові накладні на суму 94091,11 грн (т.1 а.с. 80-95, 96-100).

Окрім того, на підтвердження господарських операцій позивача з ТОВ «Виробнича компанія «Артпласт» з придбання мішків пакувальних, позивачем надано видаткові накладні та платіжні доручення на суму 18087,8 грн (т.1 а.с.101-102, 103-105).

На підтвердження господарських операцій позивача з ПП «Фуд Пак Сервіс» по придбанню дошки обробної, позивачем надано видаткову накладну та платіжне доручення на суму 11583 грн (т.1 а.с.106, 107).

На підтвердження витрат позивача по господарським операціям з ТОВ «Торговий дім "Лагіс» по придбанню пакетів вакуумних та фартухів ОЗК, позивачем надано видаткові накладні та платіжні доручення на суму 2202,84 грн (т.1 а.с.108-111, 112-114).

По витратам позивача у розмірі 2399,9 грн. за господарськими операціями з ТОВ «Компанія «Хімком» щодо придбання ящиків, позивачем надано видаткову накладну та платіжне доручення (т.1 а.с.115,116).

На підтвердження витрат у розмірі 8791,42 грн. по господарським операціям позивача з ПП «Торговий дім «Автоден» щодо придбання стретч-плівки та пакетів, позивачем надано видаткові накладні і платіжні доручення (т.1 а.с.117-121, 122-127).

Судом також встановлено, що між ФОП ОСОБА_7 («Постачальник) та ФОП ОСОБА_3 («Покупцем») 10.03.2017 укладено договір поставки №5 (далі - Договір) (т.1 а.с.128-130).

Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 Договору «Постачальник» передає у власність, а «Покупець» приймає та оплачує товар на умовах визначених у даному Договорі.

Пунктом 1.2 та 5.1 Договору визначено, що асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється по даному Договору, визначається у накладних, які оформлюються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Оплата за товар здійснюється в національній валюті України шляхом готівкового та безготівкового платежу на рахунок «Постачальника».

На підтвердження витрат по господарських операціях позивача з ФОП ОСОБА_7 надано видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 79999,24грн (т.1 а.с. 131-134, 135).

В акті перевірки відповідачем зазначено, що згідно з поданою позивачем податковою декларацією про майновий стан і доходи за 2017 рік до витрат включено вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції на загальну суму 17032156 грн, з яких, на думку відповідача, документально підтвердженими є витрати у розмірі 15233906,08 грн, розбіжність складає 1798249,92 грн.

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що витрати у розмірі 1798249,92 грн утворились по господарським операціям позивача з ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_12 з придбання м"яса.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_13 («Продавець») та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено договір №4 від 16.01.2017 (далі - Договір) (т.1 а.с.136).

Відповідно до п.1.1 та п.3.1 Договору «Продавець» продає, а «Покупець» купує - м'ясо ялове в напівтушах, тушах, крупний кусок. Транспортні послуги відсутні - самовивіз. Оплата продукції проводиться: безготівковим банківським переказом або готівкою безпосередньо в касу або предоплатою на розрахунковий рахунок (т.1 а.с.136).

На підтвердження виконання зобов"язань за вказаним Договором позивачем надано видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 137-144, 145-148).

Окрім того 12 січня 2017 року між ФОП ОСОБА_5 («Постачальник» ("Продавець") та ФОП ОСОБА_3 («Покупець») укладено договір поставки (довгостроковий) №12/17 (далі - Договір) (т.1 а.с.149-152).

Згідно з п.1.1 та п.3.2 Договору «Постачальник» зобов"язується поставити товар (передати у власність «Покупця») для використання у підприємницькій діяльності, а «Покупець» зобов"язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах п.3 в кількості та асортименті згідно накладних, які є невід"ємною частиною цього договору. Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому або готівковому порядку з дня поставки товару.

На підтвердження виконання зобов"язань за вказаним Договором позивачем надано до суду належним чином оформлені видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 153-154,155).

Судом також встановлено, що між ФОП ОСОБА_12 («Продавець») та ФОП ОСОБА_4І («Покупець») укладено договір купівлі-продажу товарів №6 від 01.06.2017 (далі - Договір) (т.1 а.с. 156-157)

Пунктом 1.1 та пунктом 2.1 Договору визначено, що «Продавець» зобов"язується в порядку та на умовах визначених у цьому договорі передати у власність «Покупцю», а «Покупець» зобов"язується в порядку та на умовах визначених у цьому договорі прийняти та оплатити товар для використання в підприємницькій діяльності. Розрахунки за отриманий товар проводиться в національній валюті України шляхом готівкового або безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок «Продавця» за фактично отриманий товар, протягом 7-ми банківських днів з моменту отримання накладної.

На підтвердженнявиконання зобов"язань за вказаним Договором позивачем надано належним чином оформлені видаткові накладні та квитанції до прибуткового касового ордеру (т.1 а.с. 158-165, 166-170).

Суд зазначає, що як свідчать надані позивачем документи, оплата по договорам на поставку та купівлю-продаж м"яса здійснювалась позивачем у готівковій формі.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про відсутність у позивача готівкових коштів на придбання м"яса за вказаними договорами з ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_12, зважаючи на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.257 п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

Правовою основою для отримання поворотної фінансової допомоги є договір позики, за яким позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) тощо (стаття 1046 Цивільного кодексу України).

Позивачем надано суду пояснення та докази, що свідчать про те, що у 2017 році ним надавалася поворотна фінансова допомога за договорами позики наступним юридичним та фізичним особам: ФОП ОСОБА_5; Фермерському господарству «Лука-Арго»; ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, яка була повернена позичальниками частково на розрахункові рахунки позивача, а частково готівковими коштами до каси ФОП ОСОБА_3

На підтвердження повернена позичальниками ФОП ОСОБА_3 готівкових коштів, які були предметом позики, позивачем надано до суду належним чином оформлені прибутково-касові ордери на внесення коштів до каси підприємця, платіжні доручення, виписки по рахункам (т.2 а.с. 182-187,188-190, 191-193, 194-213, 215-217, 218, 219-224, 225-228).

З огляду на викладене, суд зазначає, що у даному випадку господарські операції були належним чином відображені позивачем у податковому обліку, жодних доказів того, що їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, судом також не встановлено.

Щодо доводів відповідача про те, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 ст.44 Податкового кодексу України платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, то вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем детальний перелік наданих позивачем під час проведення документальної перевірки первинних документів не складався.

Акт №78/06-30-13-05 від 07.03.2018 "Про надання документів не у повному обсязі під час проведення документальної планової виїзної перевірки", складений Головним управління Державної фіскальної служби у Житомирській області, свідчить про те, що позивачем до перевірки надано не в повному обсязі первинні документи, а саме: договори позики (між фізичними особами); книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці (т.2 а.с.10).

Представник позивача під час судового розгляду справи не заперечував, що договори позики (між фізичними особами) позивачем у письмовій формі не укладались, а книга обліку доходів і витрат ним не ведеться.

Згідно з пунктом 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи-підприємці зобо"язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Позивачем не заперечується факт ненадання ним до контролюючого органу під час проведення перевірки книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, що в свою чергу стало підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 18.04.2018, яке не оскаржується позивачем у даній адміністративній справі.

Щодо доводів представника відповідача про неправомірність включення позивачем до складу витрат на придбання пакувальних матеріалів, зокрема, витрат на придбання обробної дошки, яка, на думку контролюючого органу, не може бути пакувальним матеріалом, та фартухів ОЗК, які мають бути включені до витрат на придбання спецодягу та інше, суд зазначає наступне.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на врахування понесених ним витрат у податковому обліку, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що ступінь деталізації опису господарської операції, як у первинному документі так і у податковій звітності законодавством не встановлена.

Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги, як предмета господарської операції, акт наданих послуг з зазначенням фактично поставленої, наданої послуги, видаткові накладні та платіжні доручення, є достатніми доказами, що підтверджують факти виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг, отриманих товарів не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку, або врахуванню контролюючим органом витрат понесених при здійснення такої операції, та не є беззаперечним свідченням відсутності витрат, пов"язаних з виконанням господарських операцій.

Зокрема, витрати позивача на вказані вище послуги чи товарно-матеріальні цінності фактично спрямовані на забезпечення підприємницької діяльності позивача.

Між тим, наведені контролюючим органом обставини, не є безумовною підставою для висновків про завищення задекларованих позивачем витрат за умови наявності первинних документів та інших доказів, які спростовують такі доводи.

На підтвердження наявності у позивача основних засобів позивачем надано до суду свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_3 та НОМЕР_4, відповідно до змісту яких ОСОБА_3 є власником об"єкту нерухомого майна, а саме будівлів ковбасного цеху площею 826,1 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (т.3 а.с.81,82, 83, 84).

Окрім того, на підтвердження подальшої реалізації, придбаного м"яса у ФОП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_14 позивачем до матеріалів справи долучено первинні документи, що підтверджують його подальшу реалізацію.

З метою з"ясування обставин справи, судом під час судового розгляду справи заслухано пояснення свідка ОСОБА_11.

Свідок зазначив, що він є фізичною особою-підприємцем та займається господарською діяльністю, пов"язаною із заготівлею та закупівлею м"яса у населення і його подальшою реалізацією фізичним особам-підприємцям та юридичним особам.

На запитання, чи його особисті підписи стоять на видаткових накладних і квитанціях до прибуткових касових ордерів, які подані позивачем на підтвердження виконання умов договору №4 від 16.01.2017, оглянувши, підтвердив достовірність свого підпису на вказаних первинних документах.

Також свідок ОСОБА_11 пояснив, що вивіз товару, а саме м"яса відповідно до умов договору №4 від 16.01.2017 відбувався власними силами ФОП ОСОБА_3

Беручи до уваги пояснення свідків, сукупність письмових доказів по справі, які досліджені судом, суд дійшов до висновку про те, що позивачем спростовано твердження контролюючого органу про заниження позивачем обсягу валового доходу за 2017 рік та завищення витрат, безпосередньо пов"язаних з отриманням доходу, які не взяті до уваги під час перевірки контролюючим органом, саме в частині що оскаржується позивачем.

Предметом перевірки контролюючого органу була позивачем своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків і зборів позивачем за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 рік.

Судом встановлено, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки позивача контролюючим органом встановлено допущення порушень за 2016 рік, які позивачем не оспорюються, та, які в свою чергу, також стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 і вимоги про сплату боргу №Ф- від 18.04.2018.

Враховуючи характер позовних вимог щодо скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) в частині та неможливості самостійно обрахувати правильний розмір грошових зобов'язань, штрафних (фінансових) санкцій та пені відповідно до виявлених контролюючим органом порушень, суд зазначає наступне.

Діяльність суб'єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб'єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Відповідно до п.1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.04.2017 №1395/5 дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Тобто здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № Я (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів).

Адміністративний суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у разі здійснення судом самостійного розрахунку належного розміру податкових зобов'язань, це буде втручанням в дискреційні повноваження органу Державної фіскальної служби України.

Враховуючи неможливість самостійного визначення судом належного та підтвердженого розміру податкових зобов'язань та неможливість скасування податкових повідомлень-рішень у спірній та підтвердженій у ході судового розгляду частині, суд дійшов до висновку про скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 18.04.2018 у повному обсязі та, як наслідок, враховуючи позовні вимоги, часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення №1375 від 02.05.2018 позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7619,49 грн.

Враховуючи викладене, в силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 7619,49 грн підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Складення рішення у повному обсязі відкладалось у зв"язку із відпусткою головуючого судді з 22.11.2018 по 23.11.2018.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1 11101, іден. номер НОМЕР_1) до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул.Ю.Тютюнника,7 м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування в частині: податкових повідомлень-рішень № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 і вимоги про сплату боргу №Ф- від 18.04.2018 в частині, - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області () № та № від 18.04.2018, рішення № від 18.04.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 18.04.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області () на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (іден. номер НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 7619 (сім тисяч шістсот дев"ятнадцять) грн 49 (сорок дев"ять) коп.

Вступну та резолютивну частини рішення складено у нарадчій кімнаті і проголошено 15 листопада 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Рішення складено у повному обсязі: 03 грудня 2018 року.