Справа № 420/5365/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5365/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65025, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, Херсонська обл., місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 75; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 1021 від 01.10.2018р. та витягу, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ №1021 від 01.10.2018 р. «Про проведення фактичних перевірок» та Витяг (Перелік суб'єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об'єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.80 Податкового кодексу України) до нього в частині призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.10.2018р. за фактичним місцем здійснення господарської діяльності позивача прибули уповноважені особи відповідача з метою проведення фактичної перевірки. Головними держаними ревізорами-інспекторами Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було надано для ознайомлення наказ №1021 від 01.10.2018 р., яким призначено фактичну перевірку, Витяг із цього наказу - Перелік суб'єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об'єктів (фактична адреса здійснення діяльності), а також направлення про проведення перевірки №№1066, 1067 від 12.10.2018 р. Відповідальні працівники ФОП ОСОБА_1, не вбачаючи законних підстав для проведення фактичної перевірки, не допустили перевіряючих до її проведення. На думку позивача, відповідачем при проведенні перевірки було допущено порушення чинного податкового законодавства, зокрема положень ст.ст. 80, 81 Податкового кодексу України (далі - ПК України). У зв'язку із необґрунтованістю проведення фактичної перевірки позивач і звернувся до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №34304/18 від 12.11.2018 р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідач не погоджується із позовними вимогами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На думку відповідача, оскаржуваний наказ прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства, акти складено уповноваженими особами відповідача відповідно до встановленого порядку проведення фактичних перевірок, а тому у позивача були відсутні будь-які законні підстави для не допуску посадових осіб контролюючого органу до виконання своїх повноважень.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; зобов'язано Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надати до суду письмові докази по справі; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.11.2018 р. об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 р. у задоволенні клопотання представника Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про участь у судовому засіданні у справі № 420/5365/18, призначеному на 14.11.2018 р. об 11 год. 00 хв., в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 14.11.2018 р. задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції та було відкладено розгляд справи на 06.12.2018 р. 15 год. 00 хв.

До судового засідання 06.12.2018 р. всі учасники справи не з'явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

06.12.2018 р. (вх. № 37886/18) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності, основини видами діяльності якої, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є: Код КВЕД 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; Код КВЕД 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; Код КВЕД 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н. в. і. у. (основний); Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; Код КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; Код КВЕД 66.22 Діяльність страхових агентів і брокерів; Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 12).

Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з посиланням на приписи ст. 20, пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України з метою дотримання суб'єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів на території Херсонської області прийнято наказ №1021 від 01.10.2018 р. «Про проведення фактичних перевірок» (а.с. 15).

Відповідно до п. 1 зазначеного наказу визначено організувати у жовтні поточного року проведення фактичних перевірок платників податків на підстав ст.20, пп.80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України відділом фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Згідно затвердженого наказом №1021 від 01.10.2018 р. Переліку суб'єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об'єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст. 80 ПК України має бути проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 (а.с. 16). Підставою перевірки визначено «пп.80.2.2 п.80.2. ст.80 Податкового кодексу України», періодом діяльності, що перевірявся, визначено «відповідно до ст.102 Податкового кодексу України», тривалість перевірки «відповідно до п.82.3 ст.82 Податкового кодексу України (не перевищує 10 діб), датою початку перевірки визначено « 12.10.2018 р.» (а.с.16).

На підставі вищезазначеного наказу видано направлення №1066 від 12.10.2018 р. на ім'я головного державного ревізора-інспектора Прокопенка Вячеслава Павловича (а.с. 17) та направлення №1067 від 12.10.2018 р. на ім'я головного державного ревізора-інспектора Іщенка Івана Валерійовича (а.с. 18).

12.10.2018 р. відповідачем було складено Акт (відмови) №133/н/22, згідно якого позивач відмовився розписатись у направленнях на перевірку №№1066, 1067 від 12.10.2018р та отримати копію наказу №1021 від 01.10.2018 р. (а.с. 47).

Крім того, головними державними ревізорами-інспекторами було складено Акт (довідку) фактичної перевірки №0456/21/22/110/НОМЕР_1 від 12.10.2018 р. (а.с. 48-51).

Згідно розділу 3 «Висновок перевірки» цього акту позивачем допущено порушення ст. 44 ПК України та п.11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України, затвердженого постановою правління Національного банку України №148 від 29.12.2017 р.

12.10.2018 р. працівниками ФОП ОСОБА_1 було самостійно складено Акт про недопущення до фактичної перевірки головних державних ревізорів-інспекторів Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (а.с. 21), згідно якого останніми зазначено, що посадових осіб контролюючого органу не було допущено до перевірки у зв'язку з пред'явленням документів, складених з порушенням вимог ПК України, а саме у витягу (Переліку суб'єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об'єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст. 80 Податкового кодексу України), наказі від 01.10.2018р. № 1021 «Про проведення фактичних перевірок» відсутні підпис керівника, період, що перевіряється та підстави для проведення перевірки. Також зазначено про відмову посадових осіб від підписання цього акту та про складання останніми акту про відмову від підпису у направленні на перевірку.

Вищезазначений акт разом із листом-повідомленням було направлено на адресу відповідача 16.10.2018 р. (а.с. 19-20).

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

За приписами пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

У відповідності з п.80.5 ст.80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

У позовній заяві та відповіді на відзив зазначено, що при пред'явленні посадовими особами контролюючого органу оскаржуваного наказу на проведення фактичної перевірки працівниками позивача було встановлено невідповідність оформлення наказу вимогам, визначеним п.81.1 ст.81 ПК України, а саме в Переліку до Наказу відсутні підпис керівника, період, що перевіряється та підстави для проведення перевірки. За таких підстав, користуючись встановленим податковим законодавством правом платника податків, перевіряючих не було допущено до перевірки. Крім того, позивачем акцентовано увагу на тому, що в порушення вимог ст. 81 ПК України перевіряючими не було складено Акту відмови у допуску до проведення перевірки.

У відзиві на позовну заяву зазначено, що працівниками ФОП ОСОБА_1 було відмовлено перевіряючим у отриманні копії наказу та направлень на проведення перевірки, які, на, думку відповідача, повністю відповідають вимогам чинного податкового законодавства. Оскільки відмова від отримання наказу та направлень на проведення перевірки не перешкоджає проведенню фактичної перевірки, така перевірка була проведена та за результатами її проведення складено Акт (довідку) фактичної перевірки №0456/21/22/110/НОМЕР_1 від 12.10.2018 р.

Суд не погоджується із зазначеними твердженнями відповідача, оскільки як вбачається зі змісту наявних у матеріалах справи копій наказу №1021 від 01.10.2018 р. та Переліку до нього, оформлення зазначених документів вимогам податкового законодавств не відповідає. Перш за все, у графі «Підстава» фактично підстави не визначено, а міститься лише вказівка на норму ПК України - «пп.80.2.2 п.80.2 ст.80» (а.с. 16), що не є тотожним.

Так, згідно пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

На думку суду, контролюючий орган у наказі має чітко визначити, яке саме звернення та якого органу слугувало підставою проведення фактичної перевірки конкретного суб'єкта підприємницької діяльності, за можливості надати копію цього звернення з метою ознайомлення цього суб'єкта зі змістом перевірки тощо. Невиконання визначених вимог призводить до порушення положення ст. 17 ПК України, якими визначенні права платника податків, в тому числі, при проведенні контролюючим органом перевірки.

За змістом п.81.1 ст.81 ПК України наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Позивач в обґрунтування правової позиції посилався серед іншого на те, що ані оскаржуваний наказ, ані витяг з нього (Перелік) не містять підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу, надаючи на підтвердження зазначених обставин копію наказу, який було пред'явлено посадовими особами контролюючого органу (а.с. 15-16).

Зазначених обставин відповідачем не спростовано, протилежного не доведено та не підтверджено належними доказами.

Також контролюючим органом не дотримано вимог п.81.1 ст.81 ПК України щодо зазначення у наказі про проведення перевірки періоду діяльності, який буде перевірятися, оскільки у графі «Перевіряємий період діяльності» замість конкретно визначених дат контролюючим органом визначено лише посилання на ст.102 ПК України (а.с. 16).

Як було встановлено судом, за змістом абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України умовою допуску посадової особи контролюючого органу до проведення фактичних перевірок за наявності підстав для її проведення є пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема такого документу як копія наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Між сторонами немає спору з приводу того, що Перелік суб'єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об'єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст. 80 ПК України, затверджений пунктом 2 наказу № 1021 від 01.10.2018р., є невід'ємною частиною цього наказу. Відтак, до зазначеного Переліку повинні ставитись такі ж вимоги, як і до спірного наказу.

Разом з тим, з встановлених у справі та підтверджених її матеріалами обставин вбачається, що ні оскаржуваний наказ, ні Витяг з Переліку до наказу не містять зазначення періоду діяльності позивача, який буде перевірятися, зазначення якого є обов'язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Посилання у Витягу з Переліку на статтю 102 ПК України з метою визначення періоду діяльності суб'єкта господарювання суд вважає недостатнім для ідентифікації цього періоду, а також створення у позивача відчуття правової невизначеності при здійсненні відповідачем податкового контролю відносно нього.

Зазначені обставини зумовлюють висновок про те, що спірний наказ не відповідає положенням ПК України щодо його змісту.

Оскільки згідно Переліку до оскаржуваного наказу, цей Додаток містить відомості, передбачені абзацом третім пункту 81.1 статті 81 Кодексу, які є обов'язковими, то за відсутності обов'язкових реквізитів ні Наказ, ні Витяг з нього (який оформлений неналежно) не можуть оцінюватися як такі, що прийняті (вчинені) у передбачений законом спосіб.

Таким чином, невідповідність зазначеного документа законодавчо встановленим вимогам має наслідком його неправомірність та скасування.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 р. у справі №826/14478/17 (адміністративне провадження №К/9901/56090/18), яка відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні цієї справи.

Крім цього, суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі 812/602/17, в якій зазначено, що право на судовий захист пов'язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації. Це свідчить про необхідність під час дослідження питання щодо правомірності та законності наказу про проведення перевірки дослідити всі аспекти оскаржуваного акту, в тому числі порядок його прийняття та належне документальне оформлення у відповідності до норм чинного законодавства України.

За таких обставин, враховуючи комплексне дослідження судом правомірності винесення оскаржуваного наказу та встановлення його невідповідності нормам чинного законодавства, суд вважає, що позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ №1021 від 01.10.2018 р. «Про проведення фактичних перевірок» в частині, що стосується позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про скасування Витягу (Перелік суб'єктів (ПІБ фізичної особи платника податків) та/або об'єктів (фактична адреса здійснення діяльності), які перевіряються шляхом проведення фактичних перевірок, у відповідності до вимог ст.80 Податкового кодексу України) до нього в частині призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, суд зазначає, що вказаний Перелік є додатком (невід'ємною частиною) оскаржуваного наказу та скасування останнього в частині, що стосується позивача, свідчить про скасування наказу також в частині Переліку, до якого віднесено позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберга таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст.ст 6, 14, 78, 90, 139, 161, 205, 255, 273, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65025, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, Херсонська обл., місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 75; ) про визнання протиправним та скасування наказу № 1021 від 01.10.2018р. та витягу, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 1021 від 01.10.2018р. «Про проведення фактичних перевірок» в частині призначення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65025, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73026, Херсонська обл., місто Херсон, проспект Ушакова, будинок 75; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65025, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.