Справа № 826/6739/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

03 грудня 2018 року м. Київ№ 826/6739/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Добрівської Н.А.,

за участі секретаря судових засідань - Шаповалової К.В.,

та представників:

від позивача - Ткаченко Г.В.,

від третьої особі-1 - Йосипаки О.І.,

від третьої сособи-2 - Марушкевич І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів»
доПриватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича,
треті особи:1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів»,
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс»
провизнання протиправним рішення, -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2018 року Публічне акціонерне товариство «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (далі по тексту - ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича (надалі - приватний нотаріус Щелков Д.М., відповідач) з вимогою: визнати протиправними дії відповідача щодо вчинення реєстраційних дій з приводу нерухомого майна ПАТ «Сигнаївський КХП», яке знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Сигнаївка, вул. Залізнична, l i 1А.

Ухвалою від 10.05.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Від приватного нотаріуса Щелкова Д.М. 26.06.2018 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить закрити провадження у даній справі з мотивів непідсудності даного спору адміністративному суду. Зокрема, відповідач вказує, що в даному випадку існує спір про право власності на майно між позивачем ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», іпотекодержателем - ТОВ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», як власником майна, вказаного в договорі застави (іпотеки) №PL 11-017/28-2 від 13.04.2011 року, який набув право власності на майно на підставі договорів купівлі-продажу, про які зазначає позивач в обґрунтування заявлених вимог, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. І такий спір розглядається в порядку господарського судочинства, а саме, у справі №910/22824/17 за позовом позивача - ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» Господарським судом міста Києва було винесено рішення від 05.04.2018 року про відмову у визнанні недійсними договорів купівлі-продажу від 29.09.2017 року.

26.06.2018 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» надійшло клопотання про залучення їх до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, оскільки постановлене у даній справі рішення вплине на права цього Товариства, як власника спірного майна.

Крім того, 26.06.2018 року від третьої особи-1 надійшло письмове клопотання про закриття провадження у адміністративній справі, у зв'язку з його непідсудністю адміністративному суду з огляду на підстави заявленого позову - порушене право власності на майно, а також правові наслідки постановлення судом рішення про задоволення позову - перехід права власності (зміна власника майна), що, в свою чергу засвідчує майнового характеру даного спору, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За результатами розгляду вищенаведеного клопотання у підготовчому засіданні 26.06.2018 року, судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» (далі по тексту - ТОВ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», третя особа-1).

Також, у підготовчому засіданні 26.06.2018 року, ухвалою суду встановлено строк позивачу для надання уточнень до позовної заяви в частині предмета оскарження у даній справі.

09.07.2018 року позивачем подана уточнена позовна заява, в якій позовні вимоги конкретизовані наступним чином: визнати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. №37995739 від 07.11.2017 року з приводу нерухомого майна ПАТ «Сигнаївський КХП», яке знаходиться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Сигнаївка, вул. Залізнична, l i 1А, протиправним. Дані уточнення прийняті судом.

У підготовчому засіданні 05.09.2018 року за результатами розгляду відповідного клопотання судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтаймс Фінанс» (надалі - ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс», третя особа-2), яке є однією із сторін договору купівлі-продажу спірного майна, щодо якого вчинені реєстраційні дії.

02.11.2018 року від ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» надійшли письмові пояснення, в яких представник третьої особи-2 висловив заперечення проти заявлених позивачем вимог та вказує на ідентичність підстав заявленого у даному провадженні позову з тими доводами, які були викладені ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» в рамках господарської справи №910/22824/17. У зв'язку з наведеним представник третьої особи-2 наголошував на наявності підстав для закриття провадження у адміністративній справі.

У підготовчому засіданні 05.11.2018 року судом постановлено ухвалу про закінчення підготовчого провадження і призначення справи до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 03.12.2018 року представник позивача позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, вказавши при цьому, що оскаржуване у даному провадженні рішення приватного нотаріуса порушує право власності позивача на спірне майно.

Представник третьої особи-1 проти позову заперечила, підтримавши своє клопотання про закриття провадження у адміністративній справі.

Представник третьої особи-2 у судовому засіданні проти позову також заперечила.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд, з урахуванням викладених позивачем доводів, вважає за доцільне вказати на наступне.

В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві (як у первісній, так і в уточненій редакції) ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» зазначає, що 13 квітня 2011 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено нотаріальний договір застави (іпотеки) № PL 11-027/28-2, відповідно до якого в іпотеку було передано цілісний майновий комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Сигнаївка, вул. Залізнична, 1 і 1 А, та який належав на праві власності ПАТ «Сигнаївський КХП».

Вказаний договір було укладено в забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Концерн Нафтаенерго» перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №CR 11-015/28-2 від 11.04.2011 року.

На підставі даних реєстру речових прав та обтяжень на нерухоме майно, як вказує позивач, йому стало відомо, що 29.09.2017 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги за основним та іпотечним зобов'язаннями, в результаті чого ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» стало новим кредитором ТОВ «Концерн Нафтаенерго» за кредитним зобов'язанням та ПАТ «Сигнаївський КХП» за іпотечним зобов'язанням.

29.09.2017 року між ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» та ТОВ «Каре Компані» (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів») були укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна №387-390, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем.

Відповідно до умов вказаних Договорів ТОВ «ФК «Інтайм Фінанс» відчужило ТОВ «Каре Компані» будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: Черкаська область, Шполянський район, с. Сигнаївка, вул. Залізнична, 1 та Залізнична 1А і є цілісним майновим комплексом.

Посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна №387-390 та реєстрації права власності на них приватним нотаріусом Щелковим Д.М. і є предметом оскарження у даному провадженні.

При цьому, звернення до суду із даним позовом мотивується позивачем саме спричинення оскаржуваним рішенням приватного нотаріуса порушення права власності ПАТ «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» на майно.

Вирішуючи питання щодо можливості віднесення даного спору до такого, що підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, під час розгляду обґрунтованості заявлених відповідачем і третьою особою-1 клопотань про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 004.11.1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановлений законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частина перша статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України у чинній редакції) визначає завдання адміністративного судочинства як справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб'єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Так, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясувати, у зв'язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини першої статті 16 ЦК України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів характер, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з положеннями статей 1, 4-1 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) у редакції, чинній на час звернення з позовом, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже, розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 цього Кодексу, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер. Тобто критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб'єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

За змістом частини першої статті 12 ГПК України у (редакції станом на час звернення з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають з публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса щодо посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Відповідно до змісту статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не самі по собі дії приватного нотаріуса щодо реєстрації договору, за яким відбувся перехід права власності на спірне майно, а результат таких дій - реєстрація такого права, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Оскільки спірний характер спірних правовідносин стосуються прав учасників справи на об'єкти нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист права власності, суд приходить до висновку, що зазначена категорія спорів належить до юрисдикції господарських судів

Наведений висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах узгоджується з викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №826/12559/16 (провадження №11-511апп18).

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлюється, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд вважає за доцільне, з урахуванням положень частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснити право позивача на звернення за захистом своїх прав до суду для розгляду спору в порядку господарського судочинства при вирішенні спору щодо захисту порушених майнових прав позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, п.1 ч.1 ст.238, ч.2 ст.239, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у адміністративній справі №826/6739/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів» до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сигнаївський комбінат хлібопродуктів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» про визнання протиправним рішення.

Попередити позивача, що повторне звернення до адміністративного до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена повністю або частково протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя Н.А. Добрівська