Справа № 120/4300/18-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

м. Вінниця

11 грудня 2018 р. Справа № 120/4300/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 65074)

до: Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача - Державний нотаріус Томашпільської державної нотаріальної контори Іськова Наталія Михайлівна (площа Тараса Шевченка, 2, смт. Томашпіль, Вінницька область, 24200)

про: визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору стороні відповідача - Державний нотаріус Томашпільської державної нотаріальної контори Іськова Наталія Михайлівна про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року відкрито провадження в справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

10.12.2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державному нотаріусу Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськовій Наталії Михайлівні вчиняти нотаріальні дії стосовно спадкового майна, залишеного після смерті ОСОБА_4, а саме відносно садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведену норму та відсутність перешкод для розгляду заяви про забезпечення адміністративного позову, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Обґрунтовуючи заяву позивач зіслався на те, що на час розгляду адміністративної судової справи № 120/4300/18-а, третя особа на стороні відповідача - державний нотаріус Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськова Наталія Михайлівна не позбавлена можливості видати документ на право власності на спадкове майно іншій особі, яка заявить себе спадкоємцем, без урахування прав позивача. Таким чином, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову, на думку позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернулася до суду.

Визначаючись щодо наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ч. 4 ст. 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

На підставі ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із системного аналізу вимог наведених норм випливає, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності;

- наявні ознаки очевидного порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року надано роз'яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із аналізу наведеного видно, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтована заява сторони в тому рахунку й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення та неможливість в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи.

З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Зазначаючи про необхідність встановлення заборони державному нотаріусу Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськовій Наталії Михайлівні у видачі документу на право власності на спадкове майно іншій особі, яка заявить себе спадкоємцем, позивач не надає суду доказів, що свідчать про очевидність вчинення суб'єктом владних повноважень таких дій в майбутньому.

Крім того, варто вважати невмотивованими посилання позивача на неможливість подальшого відновлення його прав та інтересів без вжиття судом тих заходів забезпечення адміністративного позову, про які йдеться у заяві.

Також, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Так, предметом спору в даній справі є бездіяльність, яка на думку позивача, допущена Головним територіальним управлінням юстиції у Вінницькій області щодо виконання контрольних функцій відносно державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори Іськової Наталії Михайлівни.

При цьому, в заяві про забезпечення позову в адміністративній справі позивач просить забезпечити адміністративний позов шляхом заборони державному нотаріусу Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськовій Наталії Михайлівні вчиняти нотаріальні дії щодо спадкового майна, залишеного після смерті ОСОБА_4, а саме відносно садиби, розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Водночас, дії державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області Іськової Наталії Михайлівни, спірне майно, а саме: садиба, розташована за адресою: АДРЕСА_2, а також дії нотаріуса щодо спірного майна не є предметом спору в даній справі.

На думку суду, у випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття запобіжних заходів у даному випадку та на даній стадії.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 9, 150, 151, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чернюк Алла Юріївна