Справа № 817/1379/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1710/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2, Приватне підприємство «Фірма Укрекопласт» про визнання протиправним та скасування пункту наказу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (суддя першої інстанції Жуковська Л.А., м. Рівне),

В С Т А Н О В И В :

18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування п. 6 наказу №412/5 від 19.02.2018 в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.01.2018 №39257157, №39257003 та від 19.01.2018 №39269346, №39269074, №39268804, №39268603, №39271591, №39268373, №39268162, №39267894, №39269681, які були прийняті державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області та внесення записів про скасування записів, внесених на підставі цих рішень.

У подальшому позивач подав заяву про зміну підстав позову, якою просив визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу Міністерства юстиції України від 19.02.2018 №412/5 «Про скасування реєстраційних дій у єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно» в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.01.2018 №39257157, №39257003 та від 19.01.2018 №39269346, №39269074, №39268804, №39268603, №39271591, №39268373, №39268162, №39267894, №39269681, що були прийняті державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 2 липня 2018 року у справі відкрито провадження.

Ухвалу суду про відкриття провадження оскаржила третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначила, що суд першої інстанції при прийнятті справи до провадження порушив правила територіальної підсудності, так як у позовній заяві йдеться про те, що позивач фактично оскаржує не акт індивідуальної дії, а Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25 грудня 2015 року в частині процедури повідомлення зацікавлених у розгляді скарги осіб Комісією та відповідності даних норм Порядку щодо повідомлення зацікавлених осіб Конституції України. Так, позивач зазначив, що такий спосіб, який передбачений Порядком, не відповідає законам і Конституції України. Тому згідно приписів ст. 27 КАС України спір має вирішуватися окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ. Просила скасувати ухвалу та направити справу на розгляд до суду за встановленою законом підсудністю.

У судовому засіданні представник апелянта адвокат ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та дав пояснення, аналогічні викладеним доводам. Також зауважив, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що вважає доводи третьої особи безпідставними, так як спір має розглядатися Рівненським окружним адміністративним судом з огляду на встановлені правила територільної підсудності.

Представник Міністерства юстиції України також заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та пояснила, що згідно норм КАС України позивач вправі був подати позов за місцем проживання, а саме до Рівненського окружного адміністративного суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, а також дослідивши письмові докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Виключна підсудність адміністративних справ встановлена статтею 27 КАС України. Згідно з частиною першою вказаної статті, адміністративні справи з приводу оскарження, зокрема нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

За визначеннями, наведеними в пунктах 18, 19 частини 1 статті 4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, а також заяви про зміну позовних вимог, преметом оскарження у цьому спорі є пункт 6 наказу Міністерства юстиції України від 19.02.2018 №412/5 «Про скасування реєстраційних дій у єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та рішень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно», прийнятий на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 12.02.2018, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.02.2018 №4053-33-18, доповнень до неї від 14.02.2018, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.02.2018 за №4416-33-18 в частині яким скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.01.2018 №39257157, №39257003 та від 19.01.2018 №39269346, №39269074, №39268804, №39268603, №39271591, №39268373, №39268162, №39267894, №39269681 прийняті державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенком В.І.

Таким рішенням відповідача скасовано реєстрацію прав позивача на певні об'єкти.

При цьому, із змісту спірного наказу слідує, що він жодним чином не встановлює, не змінює, не припиняє (не скасовує) загальні правила регулювання будь-яких однотипних відносин, не розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Отже, позивач оскаржує рішення Міністерства юстиції України, яке не є нормативно-правовим актом, а є актом індивідуального характеру.

З огляду на вказане, територіальна підсудність справи щодо оскарження Наказу №412/5 (його окремих положень) повинна визначатися за правилами, встановленими статтею 25 КАС України, а не статтею 27 КАС України, як на це вказує апелянт.

Матеріалами справи підтверджується, що місцезнаходженням позивача є місто Рівне, на територію якого поширюється юрисдикція Рівненського окружного адміністративного суду, а тому, враховуючи предмет спору в даній справі та волевиявлення позивача, вирішення даної справи повинно здійснюватися саме Рівненським окружним адміністративним судом.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що підсудність даної справи має визначатися за вибором позивача, а тому суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження не допустив порушення норм процесуального права.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 05 червня 2018 року у справі №804/1072/18.

Твердження скаржника про те, що в межах даної адміністративної справи позивачем оскаржується саме Порядок №1128 суд оцінює критично, оскільки таке є необґрунтованим, так як позивач самостійно визначив предмет оскарження - наказ Міністерства юстиції України щодо скасування рішень державного реєстратора.

Висловлені у судовому засіданні доводи представника апелянта щодо порушення правил юрисдикції, а не підсудності не можуть бути підставою для скасування ухвали суду про відкриття провадження у справі і закриття провадження у справі на цій стадії процесу з таких підстав.

Главою 2 розділу І КАС України регламентовано правила адміністративної юрисдикції.

Виходячи із аналізу глави 2 розділу І КАС України, під адміністративною юрисдикцією розуміється сукупність предметної, інстанційної, територіальної юрисдикції адміністративних судів.

Згідно параграфу 3 глави 2 розділу І КАС України територіальну юрисдикцію визначено як підсудність. Отже, законодавець ототожнив ці поняття.

Територіальна підсудність це визначений Кодексом адміністративного судочинства України порядок розподілу справ між адміністративними судами одного й того самого рівня залежно від території, на яку поширюється їхня юрисдикція.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Отже, ухвала про відкриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку виключно з підстав порушення судом першої інстанції підсудності адміністративних справ.

За правилами ч. 1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

Статтею 319 КАС України встановлено підстави для скасування рішення з закриттям провадження у справі або залишенням позовної заяви без розгляду у відповідній частині, а саме: судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

За результатами аналізу наведеної норми закону, вбачається, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19 КАС України, є підставою для скасування судового рішення першої інстанції, яким саме закінчено розгляд справи.

У цій справі предметом оскарження є саме ухвала про відкриття провадження виключно з питань дотримання підсудності.

Отже, апеляційний суд на цій стадії процесу вправі дати оцінку оскаржуваному судовому рішенню в частині дотримання територіальної підсудності. А оскільки така судом першої інстанції не порушена, підстав для скасуваня оскаржуваної ухвали немає.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі № 817/1379/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст складено 12 грудня 2018 року.