Справа № 200/11987/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 р. Справа№200/11987/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3)

про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з 1 лютого 2016 року у розмірі 70% грошового забезпечення, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 1 лютого 2016 року виходячи з 85% грошового забезпечення та виплатити недораховану пенсію на загальну суму 82710 грн. 53 коп. за період з 1 лютого 2016 року по 30 листопада 2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Одночасно, суд задовольнив клопотання позивача та відстрочив сплату судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок до ухвалення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня винесення даної ухвали.

7 грудня 2018 року суд своїми ухвалами відмовив відповідачу у задоволенні заявлених клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про зупинення провадження у справі до набрання чинності рішення Першого апеляційного адміністративного суду по справі № 243/7144/18.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон № 2262-ХІІ) та на час виходу на пенсію йому призначено у розмірі 85 % грошового забезпечення, що підтверджується відповідним протоколом за пенсійною справою позивача. Також, позивач зазначив, що на виконання рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2017 року по справі № 243/10676/17, яке набрало законної сили на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року відповідачем було проведено перерахунок його пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення. При цьому, зазначене рішення суду було виконано в частині негайного виконання виходячи з 85% розміру грошового забезпечення за січень 2016 року. вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

7 грудня 2018 року через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду відповідачем надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Обґрунтовуючи подані заперечення стосовно вимоги щодо призначення пенсійного забезпечення з 1 січня 2016 року у розмірі 85 % від грошового утримання відповідач посилався на Закон України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України», нормами якого внесено зміни до статті 13 Закону України № 2262-ХІІ та визначено, що максимальний розмір пенсії, що призначаються за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % суми грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 зазначеного закону. Також, посилаючись на порядок перерахунку пенсії позивача, що було проведено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 (далі - Постанова № 103), відповідач зауважив суду, що зазначені зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - призвели до її збільшення, що унеможливлює порушення прав позивача. Щодо зобов'язання виплати недорахованої пенсії у розмірі 82710 грн. 53 коп. відповідач заперечив, посилаючись на виключну компетенцію пенсійного органу в питаннях призначення, перерахунку та виплати пенсії. Стосовно вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходу за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року відповідач зазначив, що у зазначений період виникли обставини, які впливають на інше застосування норм матеріального права, що пов'язані із прийняттям Постанови № 103,якою встановлено новий порядок перерахунку пенсії. Щодо нарахування компенсації за період з 1 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року відповідач зазначив, що пенсії за цей період нараховується та сплачується своєчасно та в повному обсязі, що виключає можливість задоволення вимог позивача в цій частині.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Слов'янським МВ УМВС України в Донецькій області 28 травня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Протоколом за пенсійною справою позивача N/А -26472 (МВС) від 18 вересня 2017 року визначено умови призначення пенсії: вислуга років 30 (календарних 29) у розмірі 85 % грошового забезпечення.

18 грудня 2017 року Слов'янським міськрайонним судом Донецької області було ухвалено рішення в адміністративній справі № 243/10676/17, яким визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1, перерахунку пенсії за вислугу років МВС України з 1 січня 2016 року та зобов'язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років та виплатити різницю у пенсії з 1 січня 2016 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області № 10636 від 17 жовтня 2017 року, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп. Також , рішення суду в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання.

Згідно даних про перерахунок пенсії за пенсійною справою N/А -26472 (МВС) ОСОБА_1, проведеного на підставі рішення суду 9 січня 2018 року вбачається, що відповідний перерахунок пенсії позивача проведений виходячи з 85 % грошового забезпечення та розмір перерахованої пенсії склав 4125 грн. 47 коп.

26 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із скаргою, на ім'я начальника головного управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якій зазначив про порушення його прав, шляхом здійснення перерахунку його пенсії у розмірі 70 % грошового забезпечення та просив виконати в повному обсязі рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2017 року по справі № 243/10676/17, шляхом здійснення перерахунку пенсії за вислугу років та виплатити різницю у пенсії з 1 січня 2016 року, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням довідки Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області № 10636 від 17.10.2017 року; перерахування на мою користь понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.. 00 коп. Одночасно, позивач просив при здійсненні перерахунку пенсії здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

У відповідь, листом від 20 квітня 2018 року вих. № 1078-П-01 відповідач поінформував позивача про підстави перерахунку його пенсії, виходячи із 70 % грошового забезпечення. Так, у зазначеному листі відповідач зазначив, що Законом України від 27 березня 2014 року № 1166 «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» внесені зміни в статтю 13 Закону № 2262, за якими максимальний розмір пенсії, що призначається за вислугу років не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення пенсій.

2 листопада 2018 року на ім'я позивача було видано довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії пенсіонера ОСОБА_1, з якої вбачається, що відсток грошового забезпечення у січні 2016 року складав 85 %, з лютого 2016 року по листопад 2018 року включно - 70 % грошового забезпечення.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви та відзиву, спірним у справі є не право позивача на здійснення перерахунку його пенсії, а правомірність застосування 70 відсотків грошового забезпечення при здійсненні такого перерахунку. Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45«Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно зроблено перерахунок його пенсії виходячи із 70 відсотків грошового забезпечення з огляду на внесені зміни в законодавстві.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі за текстом Закон №2262-XII).

Згідно частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Закон №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-XII, в редакції, що діяла на час призначення пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(в редакції Закону що діяла на час призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Отже, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-17), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри «90» замінено цифрами «80», а цифри «80» замінено цифрами «70» відповідно.

Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення позивачу пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни до частини другої статті 13 Закону щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Слід зазначити, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція Українивиокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17).

Відповідно до частини п'ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, внесені Законами №3668-17 та №1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення, на які посилається відповідач, в обґрунтування правомірності своїх дій, не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а тому не мають застосовуватися до спірних правовідносин.

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу розміру грошового забезпечення з 85 % до 70 %.

Отже, враховуючи вказані висновки суду та на підставі довідки відповідача суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що розмір його пенсії за період з 1 лютого 2016 року по 31 грудня 2017 року включно, виходячи з 85 % грошового забезпечення мав становити 7120 грн. 62 коп., отже розмір доплати за означений період складає 68 888,45 грн.: 2 995,15 грн. (різниця у пенсії 7120 грн. 62 коп. - 4125 грн. 47 коп) Ч23 місяці. Розмір пенсії позивача згідно зазначеної довідки та виходячи з 85 % грошового забезпечення у період з 1 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року мав становити 7120 грн. 62 коп. тобто, недорахована відповідачем сума пенсії за цей період становить 13822 грн. 38 коп: 1256 грн. 58 коп. (різниця у пенсії 7120 грн. 62 коп. -5864 грн. 04 коп.)Ч11 місяців.

Щодо вимого позивача про нарахування компенсації Нормами статті 22 Конституції України закріплено, що права та свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесені змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Нормами статті 55 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно з нормами статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Виходячи з вищенаведеного, суд доходить висновку, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої нормами статті 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому суд зауважує, що компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (в даному випадку - головним управлінням) добровільно чи на виконання судового рішення, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 20 лютого 2018 року по справі № 522/5664/17 (провадження № К/9901/2999/17), від 20 лютого 2018 року по справі № 336/4675/17 (провадження № К/9901/23/17).

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п'ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність дій відповідача, а позов таким, що підлягає задоволенню повному обсязі.

Окрім того, суд зазначає, що позивач у позовних вимогах просив суд допустити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць. Вирішуючи питання щодо можливості звернення постанови до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць суд зазначає наступне.

Нормами статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду щодо зобов'язання відповідача поновити та виплатити пенсію позивачу, починаючи з 1 лютого 2016 року підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 листопада 2018 року суд відстрочив позивачеві сплату судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. до ухвалення судового рішення.

Нормами частини 2 статті 133 КАС України встановлено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з положеннями частини 3 статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84121, Донецька область, м. Слов'янськ, пл. Соборна, 3) про визнання протиправними дії, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 01 лютого 2016 року у розмірі 70% грошового забезпечення.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 01 лютого 2016 року виходячи з 85% грошового забезпечення та виплатити недораховану пенсію на загальну суму 82710 (вісімдесят дві тисячі сімсот десять) гривень 53 копійок за період з 01 лютого 2016 року по 30 листопада 2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з 01 лютого 2016 року виходячи з 85 % грошового забезпечення та виплатити недораховану пенсію на загальну суму 82710 грн. 53 коп. за період з 01 лютого 2016 року по 30 листопада 2018 року включно з нарахуванням компенсації втрати частини доходів - у межах суми стягнення за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - 0001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 820019, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 7 грудня 2018 року. Повне судове рішення складено 7 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.