Справа № 0740/1045/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2018 року м. Ужгород№ 0740/1045/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Петрус К.І.

за участю:

позивача:

ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2,

відповідача:

ГУ Національної поліції в Закарпатській області, представник - Яблонський О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 07 грудня 2018 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ Національної поліції в Закарпатській області, яким вимог просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Національної поліції в Закарпатській області від 27.08.2018 року №1700 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області" в частині оголошення догани.

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом ГУ Національної поліції в Закарпатській області від 27.08.2018 року №1700 позивача було притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Позивач вказує, що фактичними підставами для накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани визначено несвоєчасне подання електронної декларації про майно, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2017 рік, а також слабку виконавську дисципліну чим було порушено вимоги ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», вимоги ст. 3, ч.2 ст.45 та абзацу третього п.2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції».

Вважає згаданий наказ протиправним та таким, що порушує його права.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили задовольнити з підстав наведених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, з підстав, вказаних у відзиві, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Відзив на позовну заяву було надано до суду відповідно до якого представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки наказом ГУ Національної поліції в Закарпатській області від 27.08.2018 року №1700, правомірно притягнено позивача до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, у зв'язку з не виконанням вимог ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», вимоги ст. 3, ч.2 ст.45 та абзацу третього п.2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», а саме несвоєчасне подання електронної декларації про майно, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2017 рік, а також слабку виконавську дисципліну.

Оскаржуваний наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача виданий уповноваженою особою з урахуванням результатів службового розслідування в порядку, передбаченому законом, а тому відсутні підстави для його скасування.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Позивач ОСОБА_1 обіймає посаду начальника відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку ГУ Національної поліції в Закарпатській області відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Закарпатській області від 09.12.2016 року № 221 о/с (а.с. 39).

Заступником начальника управління - начальника ВІОС (Відділ Інспекції Особового Складу) УКЗ ГНП Дьордяй В.І. на виконання доповідної записки Державного секретаря МВС України Тахтая О.В. від 17.04.2018р. №13948/НПУ було встановлено та зазначено в рапорті на ім'я Начальника ГУ НП в Закарпатській області Стефанишина Р.І. від 23.05.2018 року про несвоєчасне подання електронних декларацій про майно, витрати і зобов'язання фінансового характеру 17 працівників відділу ГУНП в Закарпатській області - одним з яких був вказаний начальник відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку (УКР) ГУ Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_1 Вказаним рапортом просили дозволу на проведення службового розслідування з огляду на наведені вище факти (а.с. 96-97).

Вказаному факту передували пояснення позивача від 03.05.2018р. (отримані 07.05.2018р.) надані Начальнику Закарпатського Управління ДВБ НП України Юращуку В.М. (а.с.17,98), де наведені обставини про заповнення декларації та відправлення її ще 01.03.2018р., про надходження підтвердження подання на електронну адресу, про відрядження за межі Закарпатської області в різні періоди та часу перебування на лікарняному у березні - квітні 2018р. та інші обставини, що потребували перевірки та з'ясування,

В подальшому 25.05.2018р. за фактом неподання чи несвоєчасного подання електронних декларацій було призначене службове розслідування.

27.06.2018р. висновком Про результати службового розслідування за фактом неподання або несвоєчасного подання електронних декларацій працівниками ГУНП в Закарпатській області встановлено, що ОСОБА_1. 01.03.2018 року заповнив та подав декларацію про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2017 рік. Після подання декларації надійшло повідомлення про успішне подання. А вже 02.04.2018 року ОСОБА_1 був повідомлений працівниками УКЗ ГУНП в Закарпатській області про відсутність на офіційному сайті НАЗК його декларації, а тому позивачем було повторно направлено декларацію.

Після дослідження було вирішено службове розслідування закінчити, а висновок службового розслідування направити до прокуратури Закарпатської області для оцінки прийнятого рішення згідно вимог чинного законодавства (а.с. 56,65,68).

06.08.2018 року за № 05.09./2-1388 18 Прокуратурою Закарпатської області на адресу ГУНП в Закарпатській області було скеровано Подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності (у порядку ч.5. ст. 65 Закону України «Про запобігання та протидії корупції»), в якому було вказано перелік осіб в діях яких були відсутні ознаки адміністративного правопорушення та окремо перелік осіб щодо яких слід вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про прийняте рішення проінформувати прокуратуру Закарпатської області.

Щодо притягнення позивача - ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності інформація прокуратурою не подавалася (а.с. 54-55).

На підставі поданих письмових пояснень позивача вбачається, що ОСОБА_1 01.03.2018 заповнив та подав декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2017. Після подання декларації надійшло повідомлення про успішне подання декларації. Однак, 02.04.2018 ОСОБА_1 був повідомлений працівниками УКЗ ГУНП в Закарпатській області, що його декларація відсутня на офіційному сайті НАЗК і ним було відразу повторно відправлено декларацію. Крім того, позивач вказав, що повідомлення про подання декларації на своїй електронні пошті позивач перевірити не зміг, оскільки знаходився у відрядженні та на лікарняному (а.с. 17).

Згідно веб-сайту НАЗК, вбачається, що 02.04.2018 року було опубліковано щорічну декларацію заступника начальника управління карного розшуку ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 (а.с. 40).

Однак 09.08.2018 року Начальник Закарпатського управлінні внутрішньої безпеки Юрашук В.М. надіслав лист начальнику ГУНП в Закарпатській області - Стефанишину Р.І. в якому просив провести спільне службове розслідування у відповідності до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 з метою притягнення окремих працівників до дисциплінарної відповідальності, та зазначив, що не проведення такого розслідування унеможливить виконання вищезгаданого подання прокуратури. (а.с. 53).

14.08.2018 року Наказом ГУНП в Закарпатській області № 1646 було призначено спільне з Закарпатським управлінням внутрішньої безпеки НП України службове розслідування (а.с. 51).

23.08.2018 року Висновком про результати службового розслідування за фактами неподання або несвоєчасного подання електронних декларацій працівниками ГУНП в Закарпатській області, відповідно до якого з тих самих підстав, що були зясовані в травні -червні 2018р. - п. 9 вирішено «за порушення вимог ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», вимоги ст. 3, ч.2 ст.45 та абзацу третього п.2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», що проявилося у несвоєчасному поданні електронної декларації про майно, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2017 рік, а також слабкій виконавській дисципліні, заступнику начальника відділу УКР ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1, відповідно до п. 3 ст. 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» оголосити догану». Копію висновку направити до прокуратури Закарпатської області та Закарпатського управління ДВБ НП України. (а.с. 75-87).

27.08.2018 року Наказом ГУ Національної поліції в Закарпатській області за №1700 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області" за порушення вимог ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», вимоги ст. 3, ч. 2 ст. 45 та абзацу третього п. 2 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», що проявилося у несвоєчасному поданні електронної декларації про майно, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2017 рік, а також слабкій виконавській дисципліні, заступнику начальника відділу УКР ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1, відповідно до п.3 ст. 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» було оголошено догану (а.с. 37-38 та 41 - повний текст). П. 15 даного наказу зобов'язано наказ оголосити особовому складу. Підтвердження оголошення даного наказу позивачу суду надано не було.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного наказу та надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно ч.1 ст. 60 Закону № 580-VIII, проходження служби в поліції регулюється Законом України «Про Національну поліцію» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.61 Закону № 580-VIII на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції".

Відповідно до п. «з» ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», суб'єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема поліцейські.

Згідно ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи зазначені у п.1, підпунктах «а» і «в» пункту 2, пункту 5 ч.1 ст.3 цього Закону зобов'язані щорічно до 01 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства запобігання корупції декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за минулий рік за формою, що визначається національним агентством.

Позивач, у відповідності до підпункту «з» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до суб'єктів відповідальності, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до підпункту 1 п.5 Розділу 11 Порядку формування, введення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, затвердженого Рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції № 3 від 10.06.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.07.2016 року за №959/29089, щорічна декларація суб'єкта декларування подається в період з 00 год. 00 хв. 01 січня до 00 год. 00 хв. 01 квітня року наступного за звітнім роком. Така декларація охоплює звітній період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому подається декларація та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції», Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції обов'язкові для виконання нормативно-правові акти; ч.5 ст.12 Закону України «Про запобігання корупції» нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів. Нормативно-правові акти Національного агентства після включення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів опубліковуються державною мовою в офіційних друкованих виданнях. Нормативно-правові акти Національного агентства, які пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Як вбачається із матеріалів службового розслідування, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника начальника управління карного розшуку УНП в Закарпатській області зобов'язаний був подати щорічну, за 2017 рік е-декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування до 00:00 год., 01.04.2018 року, однак цього не зробив, а заповнивши декларацію, подав її лише 02.04.2018 року.

Абзацом 13 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що спеціально уповноважені суб'єкти у сфері протидії корупції - органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, конкретні повноваження, у тому числі спеціальні, у сфері протидії корупції та спосіб їх реалізації мають бути визначені Конституцією та відповідними законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про запобігання корупції" Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства належить, зокрема, здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України "Про запобігання корупції" державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов'язані перевіряти факт подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку.

На виконання зазначених норм Закону, у тому числі відповідно до ч. 1 ст. 8, п. 5 ч. 1 ст. 12, ст. 49 Закону України "Про запобігання корупції", НАЗК затверджено Порядок перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, рішенням від 06.09.2016 № 19 «Про затвердження Порядку перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій», яке було зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15 листопада 2016 р. за N 1479/29609 (далі також - Порядок).

За приписами п. 1 Порядку, цей порядок визначає процедуру перевірки державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах) суб'єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб'єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" (далі - Закон), а також процедуру повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій. Перевірка факту подання відповідно до Закону декларацій особами, зазначеними у п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону, здійснюється у порядку, визначеному Національним агентством

За приписами пунктів 3- 6 Порядку, визначено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу або інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу. Керівник відповідного органу визначає порядок взаємодії відповідального підрозділу (особи) з іншими підрозділами з метою обліку суб'єктів декларування, у яких виник обов'язок подати декларації відповідно до вимог Закону.

Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу, а також Національне агентство у випадках, визначених Законом, перевіряють факт подання декларацій у такі строки: 1) щорічні декларації суб'єктів декларування - протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій; 2) декларації суб'єктів декларування, які припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, - упродовж п'яти робочих днів з дня такого припинення; якщо припинення зазначеної діяльності відбулося з ініціативи керівника відповідного органу - упродовж п'яти робочих днів після спливання строку у двадцять робочих днів з дня, коли суб'єкт декларування дізнався чи повинен був дізнатися про таке припинення; 3) декларації суб'єктів декларування, які припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, - протягом 10 робочих днів з граничної дати подання таких декларацій наступного за звітним року, у якому було припинено таку діяльність; 4) декларації суб'єктів декларування, які є особами, що претендують на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, та осіб, зазначених у пункті 4 частини першої статті 3 Закону, - до призначення або обрання особи на посаду; 5) декларації осіб, зазначених у підпункті "в" пункту 2 частини першої статті 3 Закону, у разі входження (включення, залучення, обрання, призначення) до складу конкурсної комісії, утвореної відповідно до Законів України "Про державну службу"; Про службу в органах місцевого самоврядування", Громадської ради доброчесності, утвореної відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідної громадської ради, ради громадського контролю, утвореної при державних органах, - протягом десяти календарних днів з граничної дати подання таких декларацій, визначеної в абзаці другому частини третьої статті 45 Закону; 6) декларації осіб, зазначених в абзаці четвертому пункту 5 частини першої статті 3 Закону, у разі зайняття посади керівника або входження (обрання, призначення) до складу вищого органу управління, інших органів управління відповідного громадського об'єднання, іншого непідприємницького товариства - протягом десяти календарних днів з граничної дати подання таких декларацій, визначеної в абзаці третьому частини третьої статті 45 Закону. Відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб'єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) відповідного органу повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1), надсилається на адресу електронної пошти, зазначену на офіційному веб-сайті Національного агентства, та засобами поштового зв'язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Зазначене повідомлення надсилається відповідним органом окремо за кожним фактом такого неподання чи несвоєчасного подання.

В матеріалах даної справи та службових розслідувань відсутні докази повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, згідно затвердженого Порядку перевірки факту подання суб'єктами декларування декларацій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, згідно рішення НАЗК від 06.09.2016р. № 19.

Слід зазначити, що вказані положення законодавства не наділяють органи Національної поліції України повноваженнями щодо проведення службового розслідування з приводу порушення службової дисципліни, що виразилось у несвоєчасному поданні щорічної декларації за 2017 рік позивачем.

Згідно абз. 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визначено, що несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - тягне за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про відкриття валютного рахунка в установі банку-нерезидента або про суттєві зміни у майновому стані - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України "Про запобігання корупції" особа, яка вчинила корупційне правопорушення або правопорушення, пов'язане з корупцією, однак судом не застосовано до неї покарання або не накладено на неї стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, пов'язаними з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або такою, що прирівнюється до цієї діяльності, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Зі змісту вказаних норм слідує, що притягнення особи до дисциплінарної відповідальності можливе за умови вчинення корупційного правопорушення або порушення, що пов'язане з корупцією.

У матеріалах справи відсутні докази, що відносно позивача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, пов'язаного з корупцією (несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті рішень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним наказом діяв не у межах повноважень, що визначені законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Разом з цим, в силу положень п. 9 Закону України від 23.12.2015р. №901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006р. № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" (далі - Дисциплінарний статут).

Вказаним Дисциплінарним статутом визначається сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Так, відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Ст. 2 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Ч. 1 ст. 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Вимогами ст. 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Суд зауважує, що будь-який дисциплінарний проступок має такий склад: суб'єкт (особа, що перебуває у трудових відносинах з установою); об'єктивна сторона (протиправна поведінка, що спричинила негативні наслідки, при цьому обов'язковим є наявність зв'язку між даними факторами); суб'єктивна сторона (вина працівника, тобто психологічне ставлення особи до своєї протиправної поведінки та її негативних наслідків).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013р. № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.04.2013р. за № 541/23073 (далі - Інструкція №230).

П. 2.1 вказаної Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпунктом 2.2.4 пункту 2.2 Інструкції №230 передбачено, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб'єкта у сфері протидії корупції.

Згідно з п. 2.6 Інструкції № 230 підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

П. 8.3 Інструкції №230 передбачено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

А згідно п. 8.4 Інструкції №230 у резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються: підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення; пропозиції щодо закінчення службового розслідування, застосування до осіб РНС конкретних заохочень або дисциплінарних стягнень, кваліфікації отриманих тілесних ушкоджень, обставин загибелі (смерті) осіб РНС, списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про направлення матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Однак, не зважаючи на вказані вимоги у висновку службового розслідування від 23.08.2018 року не зазначено та не враховано при обранні дисциплінарного стягнення обставини, за яких вчинено правопорушення пов'язане з корупцією, відомостей щодо обставин і наслідків правопорушення, з приводу якого призначено розслідування; наявність причинного зв'язку та наслідками спричиненими у зв'язку з цим; мотиву та мети вчинення правопорушення, причини правопорушення та умови, що їм сприяли, обставин, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, ставлення до виконання службових обов'язків та до скоєного, рівень кваліфікації. Крім того, не враховано неналежне функціонування реєстру, що і могло стати причиною подачі декларації з порушенням строків.

Судом було встановлено що, згідно подання прокуратури Закарпатської області від 06.08.2018 року за № 05.09./2-1388 18 про притягнення до дисциплінарної відповідальності (у порядку ч.5. ст. 65 Закону України «Про запобігання та протидії корупції»), була відсутня інформація про вирішення питання щодо притягнення саме позивача ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а за таких обставин можна зробити висновок, що на підставі висновку службового розслідування відповідача від 27.06.2018 року в діях позивача прокуратурою не вбачалось жодного дисциплінарного проступку.

14.08.2018 року Наказом ГУНП в Закарпатській області № 1646 було призначено спільне з Закарпатським управлінням внутрішньої безпеки НП України службове розслідування, мотивуюче це необхідністю виконання подання прокуратури Закарпатської області від 06.08.2018 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області у порядку ч. 5. ст. 65 Закону України «Про запобігання та протидії корупції». Однак у вказаному поданні, як вже зазначалося раніше відомості щодо позивача були відсутні.

Таким чином, суд може зробити висновок, що висновок службового розслідування від 23.08.2018 року в частині, що стосується позивача є безпідставним, необґрунтованим та передчасним.

За таких обставин, беручи до уваги зафіксований факт відсутності корупційного правопорушення, відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, відсутність в матеріалах справи повідомлення передбаченого чинним законодавством НАЗК та необгрунтованість висновку фактично повторного службового розслідування від 23.08.2018 року, який описову частину має аналогічно висновку першого службового рослідування, відносно факту невчасної подачі ОСОБА_1 - заступника начальника управління карного розшуку УНП в Закарпатській області щорічної е-декларації за 2017 рік особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування до 00:00 год., 01.04.2018 року, подану (повторно направлену після 00:00годин) 02.04.2018 року, тобто з запізненням на один день, суд дійшов висновку про те, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності без достатніх на те підстав, не враховані наведені вище обставини, не враховано співмірність ступеню тяжкості вчиненого позивачем проступку чи заподіяння ним шкоди його протиправною поведінкою, наслідками такої поведінки, а також обставини за яких ним вчинено проступок та вини позивача не відповідає застосованому до нього дисциплінарному стягненню.

Відповідачем, в ході розгляду даної адміністративної справи, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності та обґрунтованості спірного наказу. У свою чергу, зібраними у справі письмовими доказами підтверджено, що наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 27 серпня 2018 року №1700 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області" в частині оголошення догани ОСОБА_1 не ґрунтується на вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Згідно з приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 5 КАС, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) згідно якої, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі ,,Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 8 Загальної декларації прав людини проголосила ,,право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Це положення відтворено в Конституції України (стаття 55) і має застосовуватися системно, оскільки гарантується судовий захист як національними, так і міжнародними судовими установами.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для їх задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 27 серпня 2018 року №1700 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Закарпатській області" в частині оголошення догани ОСОБА_1

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П. Микуляк