Справа № 2-а-1429/10/1512
Суддя: Войтов Г. В.
Дата ухвалення: 2010-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-а-1429/10/1512
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді - Войтова Г.В.

при секретарі - Калашник С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Одеській області та ІДПС 4 взводу ВДАІ м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 - «Про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, по якому просить суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 416505 від 11 жовтня 2010 року та закрити провадження по справі, посилаючись на те, що 11 жовтня 2010 року він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен за постановою в справі про адміністративне правопорушення, складеним відповідачем незаконно за не надання переваги в русі пішоходу на пішохідному переході.

Під час судового розгляду позивач адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просить суд його задовольнити, посилаючись на те, що він ПДР не порушував, пішоходу будь-якої загрози для руху не створював.

Представник відповідача в судове засідання з'явився позов не визнав, з заявленими доводами не погодився та заперечував проти його задоволення в повному обсязі, надав суду обґрунтовані заперечення на позов та відео - запис адміністративного правопорушення.

Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення позивача, ознайомившись за матеріалами справи, наданими доказами, запереченнями відповідача, переглянувши диск відеозапису, яким було зафіксоване порушення позивачем ПДР, вважає адміністративний позов позивача не підлягаючим задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 11 жовтня 2010 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено на нього стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 425 гривен відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладання штрафу, з яких вбачається, що така відповідальність у позивача настала внаслідок порушення п. 16.2 ОСОБА_3 дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Так, з постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 11 жовтня 2010 року позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1 виконуючи поворот ліворуч на регульованому перехресті з вул. В. Арнаутьска не надав перевагу пішоходу, який перетинав проїзну частину.

Відповідно до ст. 245, 276, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так, з копій протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при розгляді справи відповідачем були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що ухвалюються в конкретній адміністративній справі а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

З пояснень позивача вбачається, що він своє вини у скоєні правопорушення не визнає, оскільки пішохід тільки почав перетинати проїзну частину та відстань між ним та пішоходом була значною, будь-якої небезпеки пішоходові не створював.

Обставини, на які посилається позивач по справі, не є суттєвими порівняно з порушенням ПДР, а також є голослівними та нічим не підтвердженими, необгрунтованими, у зв'язку з чим суд переконаний, що позивачем по справі, дійсно, були порушенні ОСОБА_3 дорожнього руху, оскільки на регульованому пішохідному переході він, не пропустив пішохода, не зупинившись, продовжив дорожній рух, чим злісно порушив ОСОБА_3 дорожнього руху, що дійсно вбачається з відеозапису, переглянутому у судовому засіданні під час розгляду справи.

Суд надає правову оцінку даного пункту ОСОБА_3 дорожнього руху України і вважає, що вимога даного пункту ОСОБА_3 встановлює першочергове право пішоходів на перехід проїзної частини, при цьому на регульованих перехрестях - лише на сигнал світлофора або регулювальника, що дозволяє рух.

Таким чином суд доходить до переконання, що транспортні засоби повинні проїжджати пішохідні переходи за правилами, встановленими відповідним розділом ОСОБА_3 дорожнього руху, а саме п. 16.2, відповідно до якого на регульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Не надання пішоходу переваги у русі при проїзді пішохідних переходів є спеціальною нормою по відношенню до загальної норми правил проїзду перехресть і тому має застосовуватися відповідальність за порушення спеціальної норми - в даному випадку за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Водій під час керування транспортним засобом повинен врахувати можливі маневри на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку - побігти, сповільнити хід) і передбачити можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шлях руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - виключити такі ситуації, тобто надати дорогу пішоходові.

Доводи позивача по справі не усувають факту здійснення правопорушення, відображеного в протоколі порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху та на відеозапису, здійсненого за допомогою серійного приладу.

Суд вважає, що дії позивача, що дійсно порушили ПДД, правильно були кваліфіковані відповідачем по ст. 122 ч. 2 КУпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення, відповідач - інспектор ДАІ, допустив повноту і всебічність при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно дав їм належну оцінки, врахував майновий стан правопорушника, внаслідок чого зробив висновок про накладання на позивача мінімального адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривен.

Правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 52 Закону України „Про дорожній рух", контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх

справ України (до складу якої входить ВДАІ м. Одеси). В свою чергу, Державтоінспекція МВС України здійснює свої функції відповідно до Постанови КМУ України від 14.04.1997 року, № 341 „Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ".

Безпосередньо, контроль за безпекою дорожнього руху здійснюють працівники органів Державтоінспекцїї, до повноважень яких входить притягнення осіб винних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності.

Відповідач - працівники Державтоінспекції при здійсненні відносно позивача владних повноважень, діяв у спосіб та у межах повноважень, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами, в межах своєї компетенції, неупереджено, не зловживаючи своїм службовим положенням.

Дії відповідача - працівника Державтоінспекції ґрунтуються на законі.

Суд, виконавши всі вимоги адміністративно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У рішенні суду (постанові) повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП України, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 17, 19, 159-163, 167 КАС України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДАІ ГУМВС України в Одеській області та ІДПС 4 взводу ВДАІ м. Одеси при УДАІ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_2 - «Про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі» - відмовити.

Постанова суду у справах з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: