Справа № 1840/3422/18
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2018 р. Справа № 1840/3422/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Веріч А.І.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми в порядку загального позовного провадження адміністративну справу №1840/3422/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,-
В С Т А Н О В И В:
В обгрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та додаткових поясненнях по суті справи зазначив, що відповідач протиправно за результатами планової виїзної перевірки донарахував суми податків, штрафні санкції та виніс податкові повідомлення-рішення ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД". Зазначає, що підставою для нарахування податків та застосування штрафних санкцій стало ніби-то порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, у зв'язку з чим донараховано податку на прибуток на суму 209 446,00 грн; п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у зв'язку з чим донараховано податку на додану вартість в сумі 218 792,00 грн; п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України у зв'язку з чим донараховано податку на додану вартість в сумі 232 717,00 грн. Посилається на те, що всі вказані донарахування податкових зобов'язань відображено в Акті документальної планової виїзної перевірки (далі - Акт перевірки) від 11.05.2018 №2946/18-28-14-01/34072607/34, а заперечення позивача на вказаний Акт перевірки, на думку позивача, відповідачем розглянуто формально.
У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився та зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені ним правомірно за результатами планової виїзної перевірки, якою встановлено факт порушення позивачем норм чинного податкового законодавства, а саме: п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп."а" п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201, п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України. Наполягає на тому, що надані до перевірки первинні документи: договори, видаткові, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, підписані директором ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" ОСОБА_4, який не має жодного відношення до діяльності зазначеного підприємства та вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.27, ч. 1 ст.205 КК України, є неправомірно складеними. Отже, юридична дефектність відповідних первинних документів не дозволяє формувати дані податкового обліку учасникам відповідної операції, а сам факт наявності у позивача податкових, чи-то видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах. Також вказує на те, що ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" проводить списання бою яєць з рахунку 26 "Готова продукція", таким чином визнаючи його готовою продукцією, а отже і активами. Тобто, оскільки підприємством здійснюється операція зі списання бою яєць, то вони починають використовуватись в операціях, що не є господарською діяльністю такого платника податку. Оскільки відбувся бій яєць, то виходячи з правил бухгалтерського обліку, вартість придбаних товарів/послуг що були використані для їх виробництва та, при придбанні яких було сформовано податковий кредит, підлягає списанню та відповідно не включається до вартості готової продукції, операції з постачання якої підлягають оподаткуванню. За наведених обставин, Головне управління ДФС у Сумській області заперечує проти позовних вимог позивача, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення законними та просить суд відмовити ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" у задоволенні позовних вимог повністю (а.с.145-153).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 позовну заяву було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. На виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки та приведено позовну заяву у відповідність до вимог ст. 160 КАС України.
Ухвалою суду від 20.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 06.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та заявах по суті справи, та просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, приймаючи до уваги наступне.
Під час судового розгляду справи встановлено, що ГУ ДФС у Сумській області, на підставі направлень від 13.04.2018 №800/14-01, від 13.04.2018 №799/14-01, від 13.04.2018 №797/14-01 та від 13.04.2018 №799/14-01 на підставі п.п.75.1.2 та п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.2 ст. 77 глави 8 роздіду ІІ Податкового кодексу України, згідно наказу начальника Головного управління ДФС у Сумській області про проведення перевірки №577 від 05.04.2018 та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб'єктів господарювання на 2018 рік, було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД", за результатами якого складено Акт від 11.05.2018 №2946/18-28-14-01/34072607/34 (а.с.26-73 том 1).
На вказаний Акт перевірки ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" було складено заперечення від 18.05.2018 №51 (а.с. 109-113 том 1), у якому позивач зазначив, що представники контролюючого органу при перевірці позивача не визнали первинні бухгалтерські документи, що підтверджують здійснення господарської операції по придбанню шроту соняшникового по договору №11/01-12 від 11.01.2016, укладеному між ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" та ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн", зазначив "нереальність здійснення господарських операцій" з посиланням на інформацію вироку по справі №201/4704/16-к від 14.04.2016, хоча зауваження до вказаних первинних бухгалтерських документів у представників контролюючого органу відсутні. Щодо донарахування податку на прибуток позивач посилався на практику Європейського суду з прав людини та вказував на те, що зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість та донарахування податку на прибуток по вказаних господарських операціях суперечить чинному законодавству України, а також про неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії. Також відповідач донарахував відповідачу податкові зобов'язання з податку на додану вартість на вартість бою яєць з підстав висновку представників контролюючого органу про "непридатність для використання готовою продукцією". Але, відповідачем при донарахуванні податкових зобов'язань з податку на додану вартість на вартість бою яєць не враховано положення Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18.05.2001 №132, та п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 №790, п. 3 Національного Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "загальні вимоги до фінансової звітності" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, згідно яких отримані від сільськогосподарського виробництва биті яйця в розумінні норм чинного законодавства не є активом, а, отже не можуть визнаватися готовою продукцією. Дана номенклатура не має перспектив щодо подальшого її використання і утилізується підприємством з дотриманням санітарних норм. Облік кількості отриманих битих яєць жодним чином не впливає на питання оподаткування податком на додану вартість. На підтвердження виникнення битих яєць позивач надав відповідачу копії накладних за 2015-2017 роки для підтвердження природи виникнення бою. Проте відповідач, при донарахуванні оскаржуваних сум податкових зобов'язань з податку на додану вартість, вказав на непроведення позивачем реєстрації зведеної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в порушення п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, що протирічить чинному законодавству, оскільки виробниче використання битих яєць отриманих в процесі їх виробництва неможливе.
Слід зазначити, що представник позивача у запереченнях до Акту перевірки просив розглядати вказані заперечення за участю представника ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД".
Що стосується битих яєць, то відповідач у відповіді на заперечення до Акта перевірки зазначив наступне.
Під час перевірки було встановлено, що у своїй господарській діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" не використовує і не реалізовує биті яйця, а отже, необхідності їх оприбуткування немає. За період, що перевірявся, позивач щомісячно складав акт на списання бою (некондиції) яєць, згідно якого встановлюється кількість фактичного списання бою. Списання бою яєць позивач проводить з рахунку 26 "Готова продукція". Податковий кредит по бою, згідно правил бухгалтерського обліку, підлягає списанню та не включається до вартості готової проукції, операції з постачання якої підлягають оподаткуванню. Податкові зобов'язання з ПДВ підприємством не нараховуються за умови, що вартість таких товарно-матеріальних цінностей включається до вартості готовї продукції (товарів, послуг), операції з постачання якої підлягають оподаткуванню.
У разі недотримання цієї умови, при списанні таких товарно-матеріальних цінностей платник зобов'язаний визначити податкові зобов'язаня з ПДВ за основною ставкою відповідно до пункту 198.5 ст.198 Податкового кодексу україни.
Оскільки списання бою яєць відбувалося з рахунку 26 "Готова продукція", то таким чином позивач зменшував обсяги виробленої готовї продукції за рахунок бою яєць, отже вказана готова продукція була активом. Позивачем при перевірці було надано дефектні первинні документи (відсутні посадові особи підприємства, вказано лише підпис), які не підтверджують того, що биті яйця оприбутковувалися з виробництва, як готова продукція. Крім того, передача битих яєць відувалася в останній день місяця у великій кількості, що ставить під сумнів їх існування.
Також у розгляді заперечень до Акта перевірки приймав участь представник Бізнес-омбудсмена, який підтримав позиицію позивача та запропонував ДФС України скасувати прийняті податкові повідомлення-рішення (а.с.140-143 том 1).
На підставі вищевикладеного відповідач вважає висновки, що викладені в Акті перевірки та рішення про результати розгляду скарги (а.с. 130-138 том 1) такими, що відповідають фактичним обставинам справи, складеними у відповідності до норм податкового законодавства та є правомірними.
Судом встановлено, що підставою винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок відповідача про не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, укладених позивачем з ПП "ОСОБА_3 Дістріб'юшн".
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для встановлення в акті перевірки порушень позивачем податкового законодавства та як наслідок прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення-рішення, стали висновки про неправомірне включення до податкового кредиту сум ПДВ по придбанню шроту соняшникового у ПП "ОСОБА_3 Дістрибьюшн" за відсутності факту реального здійснення цієї господарської операції при наявності матеріалів податкової інформації щодо контрагенту позивача.
Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 11.01.2016 ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" (Покупець) в особі директора ОСОБА_5 та ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" (Постачальник) в особі директора ОСОБА_4 уклали договір №11/01-12, у відповідності з яким Постачальник зобов'язався поставити, а Покупець оплатити товар, вказаний в Специфікації та/або накладних, які є невід'ємними частинами даного договору (а.с.144-152 том 1).
На виконання даного договору ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" поставив позивачу шрот соняшниковий, згідно сертифікатів якості (а.с.187-193 том 1) у відповідності із накладними, копії яких позивач надав суду разом із позовною заявою (а.с. 161-168 том 1). Оплата за отриманий шрот здійснювалася позивачем безготівковим розрахунком, перерахування грошових коштів Постачальнику здійснено на підставі платіжних доручень, копії яких були надані суду (а.с. 169-186 том 1).
Перевезення поставленого товару підтверджується товарно-транспортними накладними на перевезення даного товару, а саме: №13/01 від 13.01.2016, №13/01 від 14.01.2016, №1/02 від 01.02.2016, №10/02 від 10.02.2016, №25/02 від 25.02.2016, №10/03 від 10.03.2016, №15/03 від 15.03.2016, №28/03 від 28.03.2016 (а.с.194-201 том 1).
У судовому засіданні представник позивача пояснила, що шрот соняшниковий використовувався на виробництво комбікорму, який потім спрямовувався для годівлі качок, курей та перепелів, вирощування яких є основним видом діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД". Списання шроту на виробництво комбікорму підтверджується Рапортами виробництва продукції і використання сировини у комбікормовому цеху (а.с. 210-250 том 1, а.с. 1-26 том 2).
У подальшому комбікорм використовувався на годівлю птахів у відповідності зі звітами завідуючих ферм, копії яких додано до матеріалів даної справи (а.с.27-44 том 2).
Всі перелічені первинні бухгалтерські документи: договір, накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення - вивчались працівниками ГУ ДФС в Сумській області в ході перевірки й описані в акті перевірки. Акт перевірки не містить зауважень щодо форми, змісту та якості складених первинних бухгалтерських документів по господарських операціях з придбання шроту соняшникового позивачем у ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн".
Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до податкових зобовязань відповідного періоду, відображених у ЄРПН, що також підтверджено контролюючим органом в акті перевірки позивача.
У відповідності до приписів п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 та п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобовязань, ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" складено податкові накладні та зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені терміни, що не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду справи, підтверджено актом перевірки та квитанціями про їх прийняття.
Таким чином, господарські операції ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.
По суті позовних вимог суд зазначає, що відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з пунктом 2.1 та 2.4 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 (далі - Положення), в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, згідно пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Відповідно до пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг визначає стаття 188 Податкового кодексу України.
Так, пункт 188.1 зазначеної статті, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, встановлює, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у звязку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобовязань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
Суд зазначає, що про фактичне виконання умов договору свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" і п. 2.4. ст. 2 "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку".
Як підтверджено матеріалами справи, правочин укладений між позивачем та його контрагентом виконано кожною стороною цього договору, що підтверджується первинними документами, а саме податковими накладними, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Слід звернути увагу на те, що зауваження щодо форми та змісту наданих податкових накладних з боку контролюючого органу в акті перевірки відсутні.
Оцінивши зазначений правочин за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що спірний правочин укладений між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечить закону, предметом спірного правочину не є речі, що обмежені в цивільному обороті.
Отже, зазначені первинні документи визнаються судом належним та допустимим доказом наявності між позивачем та контрагентом позивача факту вчинення правочину в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України. Суд також зазначає, що згідно ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Доказів повернення коштів до контрагенту позивача після їх перерахування, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за поставлений товар (що могло б мати місце у разі пов'язаності цих осіб), в матеріалах справи не міститься. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов'язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару (послуг) визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.
Оглянуті судом первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст. 44 Податкового кодексу України, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зазначені документи призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.
В акті перевірки контролюючим органом не заперечується проти правильності та повноти оформлення первинних документів, які складалися позивачем та його контрагентом.
У ході перевірки відповідачем не встановлено у позивача наміру отримати за правочинами, укладеними з контрагентами іншого результату, ніж поставки товару та отримання прибутку.
Таким чином, рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" є свідченням про спричинення господарськими операціями реальних змін майнового стану платника податків. А відповідно свідчить про реальність (фактичність) операцій та засвідчення їх відповідними документами первинного та податкового обліку.
Контролюючий орган, посилаючись на податкову інформацію, дійшов висновку, що насправді відображений у складених на імя контрагента-покупця товар був реалізований платником невідомій особі.
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п. "а" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
За визначенням п.14.1.191 ст.14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Згідно з п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обовязкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого звязку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - субєктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
Системно проаналізувавши приписи наведених норм кодексу, суд доходить висновку, що при перевірці правильності формування платником податкових зобовязань з податку на додану вартість контролюючому органу належить виявити не лише існування ознак проведення господарських операцій в дійсності (тобто зясувати фізичні умови операції, досягнуті між сторонами домовленості тощо), але й також однозначно ідентифікувати набувача товару як реально існуючого субєкта права за національним законодавством України та встановити справжню (дійсну) договірну вартість товару.
У спірних правовідносинах контролюючий орган наведених правил не дотримався.
З огляду на приписи ст.8 Конституції України суд не знаходить підстав для визнання правильним висновку контролюючого органу про те, що невстановлена операція з реалізації товару невстановленій особі є обєктом справляння ПДВ в Україні.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач та ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" належним чином оформили договірні правовідносини та на виконання вимог податкового законодавства оформили первинні документи податкової та бухгалтерської звітності, які відповідають вимогам чинного законодавства України.
Суд критично відноситься до податкової інформації щодо контрагента позивача, з огляду на наступне.
Матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договорів, взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог Кодексу адміністративного судочинства України не виявлено.
Таким чином податковий орган заперечуючи факт здійснення операцій позивачем і зазначеним вище контрагентом, стверджує про факт здійснення поставки позивачем відповідного товару, проте іншій невідомій особі. При цьому жодного доказу останнього твердження податковим органом під час перевірки не зазначено та до суду не надано.
Також податковим органом під час перевірки не зазначено та до суду не надано доказів що продаж позивачем товарів ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" здійснено в операціях, що не є господарською діяльністю позивача.
Згідно п. 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків.
При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Законом не встановлено обмежень по включенню до складу податкового кредиту та податкового зобов'язання сум ПДВ по товарах з підстав викладених відповідачем, за умови, що такий продавець зареєстрований платником податку на додану вартість, за наявності належним чином оформлених податкових накладних, які зареєстровані в ЄРПН та за наявності фактичного здійснення операцій з придбання товарів. Окрім того, порушення, допущені одним платником податків у відображенні в податковому обліку певної господарської операції, за загальним правилом не впливають на права та обов'язки іншого платника податків.
Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Європейського Суду з прав людини, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.
Таким чином, формування податкового зобовязання платником ПДВ здійснено відповідно до вимог Податкового кодексу України за правилом першої події.
Судом встановлено, що вказаний вирок суду стосується фіктивної діяльності посадових осіб ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн", тому не може жодним чином стосуватись господарської діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД".
Вказаним вироком директора ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України, натомість оцінка безпосередньої діяльності ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" чи його посадових осіб з ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн" у цьому вироку не зазначена, не встановлено, що спірні господарські операції є нікчемними та такими що порушують публічний порядок.
Отже, такі обставини ще не надають підстав для висновку про порушення позивачем правил податкового обліку і не є підставою для застосування до позивача заходів відповідальності.
Інших доказів встановлення фіктивного підприємництва відносно ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" відповідачем до суду не надано, а також не надано доказів визнання у судовому порядку недійсним спірного договору, укладеного позивачем з його контрагентом.
Під час розгляду даної справи відповідачем не надано вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагента позивача за спірною операцією, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірною операцією.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".
У той же час, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів, які б ставили під сумнів виконання вказаних господарських операцій, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтверджують недобросовісність позивача, як платника податків.
Господарські операції ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" з його контрагентом підтверджуються наведеними вище документами первинного бухгалтерського обліку, які також досліджувались контролюючим органом під час проведення перевірки позивача, та підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов'язаннях позивача.
Вказана правова позиція відображена, зокрема, в постанові від 27 лютого 2018 року Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №802/1853/16-а, адміністративне провадження №К/9901/4639/17.
Суд також зазначає, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв'язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту. Разом з тим, у справі, що переглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.
Юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб. Крім того, порушення контрагентом позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.
Здійснення господарської діяльності контрагентом, а також дотримання умов ведення такої діяльності, в тому числі подання податкової звітності до контролюючого органу, не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента.
На період господарських взаємовідносин між позивачем та ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн", останній був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платником податку на додану вартість, установчі та реєстраційні документи не визнавались недійсними.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Однак, відповідачем, як субєктом владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, не надано належних доказів щодо відсутності реального здійснення договору, укладеного позивачем з ПП "ОСОБА_3 Дістрібьюшн", а викладені в акті перевірки висновки щодо неправомірного формування ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" податкового кредиту з податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинах із зазначеним підприємством є такими, що ґрунтуються на припущеннях та спростовані матеріалами справи.
ТОВ "КОЛОС-АГРО ТРЕЙД" є сільськогосподарським підприємством, яке займається вирощуванням свійських птахів (качки, кури, перепели). Готовою продукцією для підприємства визначено птиця жива та яйця.
Враховуючи специфіку здійснення господарської діяльності - робота з живими організмами, окрім отримання готової продукції (яйця та птиці), яка в подальшому реалізовується покупцям, позивач має відходи виробництва, що належать утилізації (загибла птиця, бій яєць).
У зв'язку з використанням позивачем сучасних технологій вирощування сільськогосподарських птахів питома вага втрат яєць через пошкодження шкаралупи становить 1- 3% (додаток 1). Даний відсоток коливається протягом року в залежності від пори року, кормової бази, вікового складу стада, біохімічних показників.
П.3.2. Правил ветеринарно-санітарної експертизи яєць свійської птиці, затверджених наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини України від 7 вересня 2001 року №70 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 27 вересня 2001 року за №850/6041 передбачає, що реалізація яєць свійської птиці на ринках, за прямими зв'язками та у вільний продаж, а також заготівля і використання качиних та гусячих яєць дозволяються після проведення ветеринарно-санітарної експертизи.
Для харчових цілей використовують доброякісні яйця курей, цесарок, перепілок, індиків, качок та гусей.
П.4.8 Правил вказано, що шкаралупа яєць повинна бути без видимих змін структури, чистою та цілою.
Допускається на шкаралупі дієтичних яєць наявність поодиноких крапок або смужок, а на шкаралупі столових яєць крапок та смужок (слідів від дотику яйця з підлогою клітки або транспортера для збирання яєць) не більше 1/8 їх поверхні.
На шкаралупі яєць не допускається наявність кров'яних плям та посліду.
Під час розгляду справи судом було встановлено, що помилково бухгалтерією підприємства позивача яйця з пошкодженою шкаралупою, що виникло в процесі виробництва (безпосередньо в клітках птиці), оприбутковувалися на баланс і одночасно списувалися. Оприбуткування бою яєць відбувалось на підставі звітів виробництва, в яких одночасно вказувалась кількість оприбуткованих товарних яєць та кількість бою, що доводить саме природу утворення даного бою - безпосередньо під час виробництва.
Облік кількості отриманих від виробництва битих яєць ведеться підприємством з метою прийняття управлінських рішень, організації виробництва (забезпечення матеріального стимулювання працівників, покращення якості роботи), запобігання зловживань, перевірки ветеринарного стану поголів'я і це жодним чином не впливає на питання оподаткування податком на додану вартість.
Підтвердженням виникнення бою яєць в наслідок їх процесу виробництва є звіти виробництва, де в одному документі відбувалось оприбуткування цілих товарних яєць та яєць з пошкодженою шкаралупою (а.с.45-128 том 2).
Підставою нарахування податку на додану вартість з вказаних операцій став висновок представників контролюючого органу щодо визнання бою яєць "непридатною для використання готового продукцією". У відповідності з цим, було вказано на порушення Позивачем порушено вимоги п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.
У відповідності до Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 18 травня 2001 року №132 встановлено об'єкти планування та обліку виробничих витрат і визнання собівартості продукції. Для птахівництва це - доросле стадо - яйця, молодняк на вирощуванні - приріст живої маси.
Тобто, визначенню у якості готової продукції підлягають лише якісні яйця.
Отримані від сільськогосподарського виробництва биті яйця в розумінні норм чинного законодавства України не є активом, а, отже, не можуть визнаватися готового продукцією. Дана номенклатура не має перспектив щодо подальшого її використання і утилізується підприємством з дотриманням санітарних норм .
Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016:2010 передбачено види продукції "Яйця курячі у шкаралупі, свіжі" код 01.47.21-00.00 Код УК1ГЗЕД 0407 00 30 00, "Яйця іншої птиці у шкаралупі, свіжі" код 01.47.22-00.00. Даним документом не визначено як продукцію бій яєць.
Окрім того, п.4.12 ДСТУ 5028:2008 1 Національним стандартом України "Яйця курячі харчові" передбачено, що за показниками якості дієтичні, столові та охолоджені харчові яйця повинні відповідати вимогам, наведеним у таблиці 2. Зокрема:
Шкаралупа яєць дієтичних: Чиста, непошкоджена, без видимих змін структури, без слідів крові чи посліду. Дозволено поодинокі цятки або смуги від транспортерної стрічки площею не більше ніж 1/32 поверхні;
Шкаралупа яєць столових та охолоджених - чиста, непошкоджена, без видимих змін структури, без слідів крові чи посліду. Дозволено поодинокі цятки, плями або смуги від транспортерної стрічки площею не більше ніж 1/8 поверхні
Таким чином, ДСТУ також не передбачає товарну яєчну продукцію з пошкодженою шкаралупою.
Частина в) п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, на які при донарахуванні оскаржуваних сум податку на додану вартість посилаються посадові особи ГУ ДФС у Сумській області передбачено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами у разі якщо такі товари/послуги призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання.
Слід зазначити, про неможливість виробничого, або будь-якого іншого використання битих яєць, отриманих в процесі їх виробництва, окрім їх утилізації.
П.189.1 ст.189 Податкового кодексу України, який також став, на думку фахівців ДФС підставою для нарахування податкових зобов'язань з ПДВ позивачеві, визначено у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Яйця з пошкодженою шкаралупою не придбавались, а були створені в процесі сільськогосподарського виробництва.
У відповіді на заперечення відповідач вказує, що бій яєць, з урахуванням вимог Методичних рекомендацій з планування, обліку і калькулювання собівартості продукції (робіт, послуг) сільськогосподарських підприємств, не є готовою продукцією, але суми нарахувань податку на додану вартість з даної операції контролюючим органом не скасовані.
Відповідно до ч.1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений при подачі позову до суду судовий збір згідно платіжного доручення від 18.09.2018 №10778114 в розмірі 9 658,30 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.12.2018.

Суддя Н.В. Савицька