Справа № 347/1537/18
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2662/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року (прийняте у м. Косові суддею Гордієм В.І.) в адміністративній справі № 347/1537/18 за позовом ОСОБА_2 до головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Симчича Миколи Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області із вказаним позовом та просив скасувати постанову № 48/1009/m62018 від 30.03.2018 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн на підставі частини першої статті 188-42 (Кодексу України про адміністративні правопорущення (далі - КУпАП) та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є протиправною і адміністративне стягнення накладено на нього безпідставно.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на підставі частини п'ятої статті 96 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Державна архітектурно-будівельна інспекція України, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в свої мотивах неправомірно виходив з того, що позивача було притягнено до відповідальності двічі за одне і теж правопорушення, так як позивача притягнено до адміністративної відповідальності, за правопорушення, які передбачені різними статтями КУпАП. Апелянт також вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

На вищезазначену апеляційну скаргу відзиву позивачем не подано.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 23.02.2017 головним інспектором будівельного нагляду Симчичем М.В. було складено припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Згідно з цим приписом за результатами позапланової перевірки встановлено, що позивачем без дозволу на виконання будівельних робіт було здійснено добудову до житлового будинку та літню кухню по вул. Зеленій, 17 в с. Кобаки Косівського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_2 зобов'язано усунути виявлені порушення до 23.02.2018.

І як далі вказано в цьому приписі, він є обов'язковим до виконання. За невиконання цього припису юридична особа, фізична особа/фізична особа - підприємець несуть відповідальність, передбачену Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Про виконання припису ОСОБА_2 мав повідомити ДАБІ до 23.02.2018.

27.02.2017 прийнято постанову № 26/1009/02-43/2017 за частиною першою статті 96 КУпАП та накладено на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн, який ним вже оплачено, що стверджується копією реєстру розрахункових документів.

30.03.2018 року прийнято постанову № 48/1009/m62018 за частиною першою статті 188-42 КУпАП та накладено на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн, а оскільки постанова звернена до примусового виконання, то згідно з її вимогами штраф підлягає стягненню в подвійному розмірі, тобто 10 200 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_2 оскаржив її до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість притягнення позивача двічі за правопорушення одного виду.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов за неповного з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Судом встановлено, що при поданні позову ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду і заявив клопотання про поновлення цього строку у зв'язку з тим, що довідався про оскаржувану постанову лише 30.07.2018, що унеможливило своєчасне подання адміністративного позову.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року позивачу поновлено строк на оскарження постанови, оскільки такий пропущено з поважних причин.

Із матеріалів справи видно, що до початку розгляду справи по суті відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку на оскарження постанови.

Проте, вказане клопотання судом не було вирішене.

Колегія суддів апеляційного суду встановила, що оскаржувана у справі постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята 30.03.2018 та отримана позивачем 04.04.2018, що підтверджується штрихкодовим ідентифікатором № 539. Вказаний штрих-кодовий ідентифікатор № 539 зазначений в постанові відповідача № 48/1009/m62018 від 30.03.2018 про накладення адміністративного стягнення.

Натомість, враховуючи обізнаність позивача про прийняття відповідачем постанови № 48/1009/m62018 від 30.03.2018 про накладення адміністративного стягнення, він звернувся з позовом до суду про її скасування лише 08 серпня 2018 року.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовну заяву необхідно залишити без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення з пропуском десятиденного строку на її оскарження та не надав доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Частиною першою статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду з підстав, встановлених статтею 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню, а адміністративний позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 229, 240, 271, 272, 286, 310, 315, 319, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року в адміністративній справі № 347/1537/18 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до головного інспектора будівельного нагляду управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Симчича Миколи Васильовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин