Справа № 569/12534/18
Суддя: Тимощук О. Я.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - Тимощука О. Я.

при секретарі - Рибачик О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ліснічука Вадима Борисовича про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Ліснічука Вадима Борисовича про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, в якому просить поновити строк для звернення до суду, постанову серії ВР № 104983 від 26 червня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасувати, провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову вказує, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 104983 від 26 червня 2018 року, винесену патрульним поліції лейтенанта поліції Ліснічуком Вадимом Борисовичем, його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

26.06.2018 року близько 12 год. 04 хв., він рухався по автодорозі Городище-Рівне-Староконстантинів (Костопільська об'їздна дорога) автомобілем марки ЗИЛ ММЗ 554 м, державний номерний знак НОМЕР_1, власником якого він являється. Помітивши позаду себе автомобіль патрульної поліції із ввімкнутими проблисковими маячками здійснив зупинку свого транспортного засобу згідно з правилами дорожнього руху України. До нього підійшов патрульний поліції, який відразу попросив надати документи, оскільки останній начебто порушив правила дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність. Позивач зазначає, що пред'явив працівнику поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс автоцивілки та документи на вантаж, але в руки поліцейському не передав та пояснив, що Правил дорожнього руху не порушував та попросив назвати йому причину його зупинки. Проте інспектор проігнорував його запитання, причину зупинки позивачу не пояснив, сів у свій службовий автомобіль і від'їхав з місця зупинки та як пізніше вияснилося склав постанову про адміністративне правопорушення. Про вищезазначену постанову позивач дізнався з поштового відправлення, яке він отримав 29.06.2018 року.

Патрульний поліції лейтенант поліції Ліснічук Вадим Борисович, не з'ясувавши всіх обставин справи звинуватив його в тому, що він нібито, як на його думку порушив правила дорожнього руху, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3. ст. 122 КУпАП, а саме за ненадання переваги в русі транспортним засобам поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями та за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З інкримінованими йому правопорушеннями, він був не згідний, зазначених адміністративних правопорушень він не вчиняв, автомобіль зупинив на узбіччі відразу після того як на поліцейському автомобілі ввімкнувся спеціальний світловий пристрій, пред'явити документи він не відмовлявся, що чітко видно з зробленого ним відеозапису події. Інспектор не давши відповідь, чому його зупинили, у своєму службовому автомобілі, виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, не надавши йому її для ознайомлення, чим знехтував право, особи яка притягається до адміністративної відповідальності надати пояснення по суті справи. Зазначає, що за таких обставин в його діях відсутній склад адміністративних правопорушень зазначених в оспорюваній постанові.

При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки поступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Патрульним поліції була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ВР № 0104983 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладенням штрафу у розмірі 510 грн., з якою він був не згідний так, як обставини, які були викладені в постанові не відповідали дійсності, а його прохання повідомити причину зупинки та пояснення, що ніякого правопорушення він не вчиняв, не було взято до уваги.

Вважає, що вказана вище постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КпАП України, необґрунтовано, упереджено, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Просить поновити йому строк для звернення до суду. Постанову серії ВР № 104983 від 26 червня 2018 року по справі про адміністративне правопорушення, про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн за ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України - скасувати. Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України - закрити, у зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач та його представник - адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином. Представником позивача - адвокатом ОСОБА_3 через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 19.10.2018 року подано заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує повністю, просить їх задоволити.

Представник УПП в м. Рівне ГУ НП в Рівненській області Гервазюк О.Ю. в судове засідання не з»явилася, повідомлялась про час та дату розгляду справи належним чином, подала 27.11.2018 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Крім того, до заяви долучила рапорт в якості доказу.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ВР № 104983 від 26 червня 2018 року, винесеної Інспектором роти батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ліснічуком Вадимом Борисовичем визнано ОСОБА_1 винним вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, та застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1, 26.06.2018 року близько 12 год. 04 хв., рухався по автодорозі Городище-Рівне-Староконстантинів (Костопільська об'їздна дорога) автомобілем марки ЗИЛ ММЗ 554 м, державний номерний знак НОМЕР_1, водій не надав переваги в русі транспортному засобу поліції, що рухався з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Свобода пересування є конституційним правом кожної людини, котра законно перебуває на території України(ст. 33 Конституції України), тому зупинка автомобіля повинна відбуватись на підставах та в порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та ПДР. Національна поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи, зупиняти транспортні засоби при порушенні ними правил дорожнього руху, в разі очевидних технічних несправностей, наявності інформації про причетність водія до правопорушень та на інших підставах, встановлених ст. 35 Закону «Про Національну поліцію». Перелік підстав зупинки транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону «Про Національну поліцію» є вичерпним. Інші підстави є незаконними. Під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, затверджені ПКМУ 10.10.2001 року № 1306 несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9 Правил).

Посадові особи патрульної служби відповідно до ст. 222 КУпАП, мають право у разі невиконання правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху зупиняти транспортні засоби та притягувати винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності.

Поряд із тим, закон передбачає застосування адміністративного стягнення лише до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (ст. 23 КУпАП).

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями.

Частиною 1 статті 126 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за не пред'явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В судовому засіданні встановлено, що при винесенні постанови Інспектором роти батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Ліснічуком Вадимом Борисовичем не було з'ясовано чи винний позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, не враховано пояснень позивача, який пояснював, що ніякого порушення не здійснював та просив повідомити йому причину зупинки.

Відповідачем, в свою чергу, не представлено належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, на основі яких Інспектор роти батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Ліснічук Вадим Борисович встановив наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та винність позивача в його вчиненні, за винятком постанови про адміністративне правопорушення, яка складена із порушеннями прав і законних інтересів позивача, в той час, коли відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому, в ході судового розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, в тому числі з відеозапису з нагрудних бодікамер працівників поліції, окрім винесеної інспектором поліції оскаржуваної постанови, що також не може бути належним підтвердженням того факту, що інспектором поліції було встановлено порушення вимог ПДР України.

За таких обставин відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для визнання її протиправною та скасування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Таким чином, позовні вимоги про скасування постанови серії ВР № 104983 від 26 червня 2018 року складеної інспектором роти батальйону № 4 УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Ліснічуком Вадимом Борисовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач суду не надав, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростував.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 104983 за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 і ч. 1 ст. 126 КУпАП, прийнята з порушеннями вимог КУпАП, є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді адміністративної справи, визнаючи позивача винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідач не взяв до уваги усні пояснення позивача, не повідомив причину зупинки, доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст.ст.9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти батальйону № 4 УПП в Рівненській області ДПП лейтенанта поліції Ліснічука Вадима Борисовича про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 104983 від 26.06.2018 року винесену Інспектором роти батальйону № 4 УПП в Рівненській області ДПП лейтенантом поліції Ліснічуком Вадимом Борисовичем відносно ОСОБА_5, за ч.3 ст.122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.