Справа № 733/1439/18
Суддя: Карапиш Т. В.
Дата ухвалення: 2018-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа №733/1439/18
№ 2-а/733/41/18
Рішення

Іменем України

"21" листопада 2018 р. Ічнянський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Бобровицьке ВП ГУНП у Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в розмірі 425 гривень 00 копійок, мотивуючи свої вимоги тим, що в даній постанові відповідачем вказано, що ОСОБА_1 13 жовтня 2018 року о 20 годині 50 хвилин в м. Ічня по вул. С.Слави, 5 Чернігівської області, керував автомобілем НОМЕР_1, та після зупинення транспортного засобу не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, оскільки правила ПДР України не порушував, а тому просить визнати дії працівника поліції протиправними, а постанову скасувати в зв'язку з відсутністю в його діях правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач інспектор сектору реагування патрульної поліції № 1 Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Представник Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області в судове засідання також не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Стаття 205 КАС України передбачає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Стаття 242 КАС України передбачає, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2018 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором сектору реагування патрульної поліції № 1 Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_2 була винесена постанова серії ДПО18 № 882025 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень 00 копійок (а.с.15).

Згідно даної постанови ОСОБА_1 13 жовтня 2018 року о 20 год. 50 хв. в м. Ічня по вул. С.Слави, 5 Чернігівської області, керував автомобілем НОМЕР_1, та після зупинення даного транспортного засобу не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 9.9 б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

П. 9.9 б ПДР України вказує, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до вимог ч.2 ст.122 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку та інше.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 1,2 ст.7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11вересня 1997 року та є обов'язковою.

У п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Як вбачається із матеріалів справи копію вищевказаної постанови позивач отримав 20 жовтня 2018 року через засоби поштового звязку (а.с.13-14), тобто була винесена у відсутність останнього.

Чим проводилась фіксація правопорушення, чи то відеозйомкою, чи то протоколом, суду не надано підтвердження від відповідача; в копії постанови, яку направлено позивачу, про те, чим зафіксовано правопорушення, не зазначено.

Судом встановлено, що при складанні постанови про накладення адмінстягнення відповідачем були порушено норми ст. 268 КУпАП та не розяснено право позивачу на захист, що є суттєвим порушенням прав людини, передбаченим Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним, так як в постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого було прийнято рішення про винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення, відсутні пояснення свідків. Доказів щодо вини позивача суду надано не було, а надана ОСОБА_1 копія постанови не може бути належним доказом вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Крім того, відповідач не довів правомірність прийнятого рішення, не надав відзив на адміністративний позов, а в матеріалах справи інші докази вини позивача відсутні, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Керуючись ст. ст. 2,9,77,205,229,241-246,286,295 КАСУ, ст.ст. 7, 122, 247, 251 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_2, третя особа Бобровицьке ВП ГУНП у Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції № 1 Бобровицького ВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_2про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 882025 від 13 жовтня 2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати, закривши провадження по даній адміністративній справі за відсутністю складу правопорушення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корпус 30) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т. В. Карапиш