Справа № 826/6698/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 грудня 2018 року № 826/6698/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Деккер Україна»
до Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Деккер Україна» (далі також - позивач, ТОВ «Фірма «Деккер Україна») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.12.2017 №.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю та необґрунтованістю висновків акта ГУ ДФС у м. Києві від 27.11.2017 №519/26-15-14-01-05/30178214 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Фірма «Деккер Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. Позивач зазначає, що вчинені між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» та його контрагентами-постачальниками - ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ», ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР», ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н» господарські операції є реальними, такими, що спричинили реальні зміни у майновому стані Товариства, підтверджені всіма необхідними та належним чином оформленими первинними документами та безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю товариства. Товариством дотримано всі передбачені Податковим кодексом України умови для формування показників податкового кредиту з податку на додану вартість. За наведених обставин, позивач вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким йому донараховано податкове зобов?язання з податку на додану вартість, протиправними і просить його скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.05.2018 відкрито провадження у справі №826/6698/18 за даним позовом ТОВ «Фірма «Деккер Україна» та дану справу призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

У призначених засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, з підстав та мотивів, що наведені в тексті позовної заяви, а представник відповідача - заперечував проти позову, з підстав та мотивів, що наведені в тексті відзиву на позов.

Свої заперечення проти позову відповідач мотивував тим, що, що в ході проведеної документальної планової виїзної перевірки позивача встановлені факти протиправності формування платником податків (позивачем) показників податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок господарських операцій з постачальниками товарів (робіт, послуг) - ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ», ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР», ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н», шляхом відображення у первинних документах і податкової звітності недостовірних даних щодо придбаних товарно-матеріальних цінностей (роботах, послугах), що, у свою чергу, призвело до заниження суми податку. Відповідач також звертає увагу на те, що перевіркою встановлено, що контрагенти позивача фігурують у матеріальних досудового розслідування ряду кримінальних провадженнях, як суб'єкти господарювання з ознаками фіктивності, що спростовує легітимність тих чи інших первинних документів.

Додатково у тексті відзиву на позов представник відповідача зазначив, що договір №3/1 від 01.03.2016, укладений між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» містить відомості про реквізити розрахункового рахунку виконавця, який в дійсності був відкритий пізніше (10.03.2016).

За результатами підготовчого провадження, після вчинення всіх необхідних процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України, 24.09.2018 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

27.11.2018 суд, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Працівниками ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Фірма «Деккер Україна» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 27.11.2017 №519/26-15-14-01-05/30178214 (далі - акт перевірки).

Згідно висновків цього акта перевірки, працівники контролюючого органу встановили порушення позивачем норм п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, пп. 1 п. 4 розд. 5 Наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», в результаті чого, на переконання перевіряючих, Товариством занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 869 203 грн. (в т.ч. за лютий 2014 року - на 8 143 грн., за січень 2015 року - на 82 252 грн., за січень 2016 року - на 19 384 грн., за березень 2016 року - на 13 472 грн., за травень 2016 року - на 705 833 грн., за червень 2016 року - 957 грн., за липень 2016 року - на 39 162 грн.).

Суть зазначеного правопорушення згідно тексту акта перевірки полягає у неправомірному формуванні позивачем показників податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок господарських операцій з контрагентами-постачальниками, а саме: за рахунок ТОВ «ХАЛКБУД» () - в сумі 19 384,20 грн. (за січень 2016 року), за рахунок ПП «РОМАНА-МОБІЛ» () - в сумі 82 252,39 грн. (за січень 2015 року), за рахунок ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н» () - в сумі 8 142,57 грн. (за лютий 2014 року), за рахунок ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» (код ЄДРПОУ - 39140922) - в сумах 13 471,93 грн. (за березень 2016 року), 705 833,30 грн. (за травень 2016 року), 957,50 грн. (за червень 2016 року) та 39 161,51 грн. (за липень 2016 року).

В ході проведеної перевірки перевіряючі встановили наступне: стосовно ТОВ «ХАЛКБУД» - товариство задекларувало обсяг наявних трудових ресурсів за період лютий 2016 року за даними звіту про суми нарахованої заробітної плати - у кількості 4 працівників (в т. керівник та бухгалтер). У зв'язку з неподанням ТОВ «ХАЛКБУД» балансу та податкової звітності форми №1ДФ контролюючий орган дійшов умовиводу про відсутність у названого контрагента позивача власних/орендованих основних засобів та достатньої кількості трудового персоналу, необхідних для здійснення перевіряємих господарських операцій. В ході аналізу даних АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних контролюючий орган з'ясував, що номенклатура реалізованих ТОВ «ХАЛКБУД» на адресу ТОВ «Фірма «Деккер Україна» товарів не відповідає номенклатурі товарів, придбаних першим за ланцюгом постачання. Крім того, ТОВ «ХАЛКБУД» фігурує як учасник кримінального провадження №0000092, розпочатого за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Контролюючий орган отримав від слідчого СУФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві протокол допиту від 06.10.2016 директора ОСОБА_1 з поясненнями щодо непричетності останнього до діяльності товариства та того, що реєстрація товариства здійснювалась за грошову винагороду; стосовно ПП «РОМАНА-МОБІЛ» - підприємство задекларувало обсяг наявних трудових ресурсів за період лютий 2015 року за даними звіту про суми нарахованої заробітної плати - у кількості 4 працівників (в т. керівник та бухгалтер). У зв'язку з цим, та обставини неподання Підприємством балансу контролюючий орган дійшов умовиводу про відсутність у названого контрагента позивача власних/орендованих основних засобів та достатньої кількості трудового персоналу, необхідних для здійснення перевіряємих господарських операцій. В ході аналізу даних АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних контролюючий орган з'ясував, що номенклатура реалізованих ТОВ «ХАЛКБУД» на адресу ТОВ «Фірма «Деккер Україна» товарів не відповідає номенклатурі товарів, придбаних першим за ланцюгом постачання. Крім того, ПП «РОМАНА-МОБІЛ» фігурує як учасник кримінального провадження №0000019, розпочатого за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Контролюючий орган отримав протокол допиту від 10.08.2015 директора ОСОБА_2 з поясненнями щодо непричетності останньої до діяльності та реєстрації як юридичної особи ПП «РОМАНА-МОБІЛ»; стосовно ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н» - податкова звітність щодо наявності трудових ресурсів названим товариством за місце реєстрації до контролюючого органу не подавалась. Також товариство не подавало баланс. В ході аналізу даних АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних контролюючий орган з'ясував, що номенклатура реалізованих ТОВ «ХАЛКБУД» на адресу ТОВ «Фірма «Деккер Україна» товарів не відповідає номенклатурі товарів, придбаних за ланцюгом постачання. Крім того, ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н» фігурує як учасник кримінального провадження №0000080, розпочатого за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України. Згідно даних АІС «Податковий блок» щодо ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н» наявна облікова картка суб'єкта фіктивного підприємництва №6374/8/26-55-07 від29.12.2014 з коментарями про проведене почеркознавче дослідження (результати якого оформлені висновком №144 від 28.03.2014); стосовно ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» - товариство задекларувало кількість трудових ресурсів за період червень 2016 року за даними звіту про суми нарахованої заробітної плати - у кількості 4 працівників (в т. керівник та бухгалтер). У зв'язку з неподанням ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» балансу та податкової звітності форми №1ДФ контролюючий орган дійшов умовиводу про відсутність у названого контрагента позивача власних/орендованих основних засобів та достатньої кількості трудового персоналу, необхідних для здійснення перевіряємих господарських операцій. Контролюючий орган отримав від слідчого СУФР ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві протокол допиту від 07.06.2017 директора ОСОБА_3 з поясненнями щодо непричетності останньої до господарської діяльності товариства та того, що реєстрація товариства здійснювалась за грошову винагороду.

Крім того, контролюючий орган відзначив, що до позивачем до перевірки не були подані документи, що підтверджують транспортування товарно-матеріальних цінностей по операціях з ПП «РОМАНА-МОБІЛ», ТОВ «ЦИКЛОМЕН-Н».

За наведених мотивів відповідач за результатами проведеної перевірки дійшов умовиводу, що господарські операції ТОВ «Фірма «Деккер Україна» з переліченими суб'єктами господарювання документально не підтверджуються, оскільки перевіркою виявлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання в дійсності результатів за такими операціями.

28.12.2017 ГУ ДФС у м. Києві на підставі цього акта перевірки прийняло спірне у справі податкове повідомлення-рішення за № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати грошове зобов?язання з податку на додану вартість у сумі 1 076 325 грн. (в тому числі за основним платежем - 861 060 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 215 265 грн.). Зі змісту доданого до цього податкового повідомлення-рішення розрахунку фінансових санкцій вбачається, що донарахування позивачу спірної суми податку (тобто, як основного платежу, так і штрафної санкції) до сплати стосується виключно епізодів господарських операцій платника з ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР».

За результатами оскарження ТОВ «Фірма «Деккер Україна» цього податкового повідомлення-рішення від 28.12.2017 № в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, таке рішення відповідача відповідно до рішення Державної фіскальної служби України від 22.03.2018 №10258/6/99-99-11-01-01-25 було залишене без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення від 28.12.2017 протиправним, а, відтак, таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

За змістом норм п.п. 200.1 і 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, пп. «а» п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 ПК України, «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Також, згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) «первинний документ» - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з аналізу наведених норм Кодексу в сукупності суд дійшов висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв'язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування витрат та податкового кредиту, зокрема, це: не пов'язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, як викладені у його постановах від 30.01.2018 №К/9901/2803/18 (у справі №820/11856/13-а), від 31.01.2018 №К/9901/5557/18 (у справі №826/245/14), від 06.02.2018 №К/9901/7258/18 (у справі №810/6695/14).

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що протягом перевіряємого періоду ТОВ «Фірма «Деккер Україна» здійснювало господарську діяльність у сфері монтажу водопровідних мереж, систем опалення та кондиціювання (для чого у позивача наявна ліцензія серії АЕ №180101, видана 21.09.2012 уповноваженим органом державного архітектурно-будівельного контролю строком дії до 21.09.2017), а також оптову торгівлю побутовими електротоварами та електронною апаратурою побутового призначення.

Упродовж перевіряємого періоду ТОВ «Фірма «Деккер Україна» уклало з суб'єктами господарської діяльності - ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» ряд письмових договорів підряду та договорів купівлі-продажу.

Так, 30.01.2015 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, ь і ПП «РОМАНА-МОБІЛ» (в особі директора ОСОБА_2.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір про виконання робіт. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 даного договору від 30.01.2015, ПП «РОМАНА-МОБІЛ» зобов'язується виконати роботи із доукомплектації кондиціонерів зимовими комплектами та сухими контактами, позивач, у свою чергу, - прийняти та оплатити виконані роботи. Виконавець виконує роботи своїми силами та засобами. За результатами виконаних робіт сторони підписують акт наданих послуг.

31.01.2015 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як покупець з продавець виконавцем з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу. Відповідно до п.п. 1.1, 2.2, 2.3, 3.1 даного договору від 31.01.2015, ПП «РОМАНА-МОБІЛ» зобов'язується передати у власність позивача, а ТОВ «Фірма «Деккер Україна», - прийняти у власність та оплатити товар в кількості та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього договору. Загальна ціна (вартість) товару за цим договором визначається в додатках до договору. Факт передачі товару у власність покупцеві оформлюється сторонами шляхом підписання двостороннього акта прийому-передачі товару або видаткової накладної, які підписуються обома сторонами в момент передачі-прийняття товару. Продавець транспортує і здійснює передачу товару покупцю на складі покупця. Моментом переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару або видаткової накладної. За змістом наданої позивачем копії додатку №1 до цього договору, предметом договору була холодильна машина моделі Zeus Multi в кількості 1 штуки вартістю 196 320 грн. (в т.ч. ПДВ - 32 720 грн.).

29.01.2015 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як покупець з продавець виконавцем з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу. Відповідно до п.п. 1.1, 2.2, 2.3, 3.1 даного договору від 29.01.2015, ПП «РОМАНА-МОБІЛ» зобов'язується передати у власність позивача, а ТОВ «Фірма «Деккер Україна», - прийняти у власність та оплатити товар в кількості та за ціною (вартістю), що наводяться в додатках до цього договору. Загальна ціна (вартість) товару за цим договором визначається в додатках до договору. Факт передачі товару у власність покупцеві оформлюється сторонами шляхом підписання двостороннього акта прийому-передачі товару або видаткової накладної, які підписуються обома сторонами в момент передачі-прийняття товару. Продавець транспортує і здійснює передачу товару покупцю на складі покупця. Моментом переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами акта прийому-передачі товару або видаткової накладної. За змістом наданої позивачем копії додатку №1 до цього договору, предметом договору були товари (запчастини) в асортименті загальною вартістю 68 414,34 грн. (в т.ч. ПДВ - 11 402,39 грн.).

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за даними договорами від 30.01.2015, 31.01.2015 та від 29.01.2015 позивач надав до суду копії наступних документів: акта надання послуг за №52 від 30.01.2015 на суму 228 780 грн. (в т.ч. ПДВ - 38 130 грн.), з додатком до нього - актом на передачу кондиціонерів та запчастин ПП «РОМАНА-МОБІЛ» для доукомплектації кондиціонерів зимовими комплектами та сухими контактами; видаткової накладної №42 від 31.01.2015 на суму 196 320 грн. (в т.ч. ПДВ - 32 720 грн.); видаткової накладної №51 від 29.01.2015 на суму 68 414,34 грн. (в т.ч. ПДВ - 11 402,39 грн.). В якості доказів проведення взаєморозрахунків за вказаними договорами з ПП «РОМАНА-МОБІЛ» позивач надав: копію трьохстороннього договору №2015/3-2 про відступлення права вимоги від 31.03.2015, укладеного між ПП «РОМАНА-МОБІЛ» (як кредитором), ТОВ «ОЄВ Груп» (як новим кредитором) і ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (як боржником). Відповідно до умов цього договору ПП «РОМАНА-МОБІЛ» відступило на користь ТОВ «ОЄВ Груп» право грошової вимоги на одержання від позивача коштів у розмірі 228 780 грн. - заборгованість, що виникла за договором про виконання робіт від 30.01.2015; копію трьохстороннього договору №2015/3 про відступлення права вимоги від 31.03.2015, укладеного між ПП «РОМАНА-МОБІЛ» (як кредитором), ТОВ «ОЄВ Груп» (як новим кредитором) і ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (як боржником). Відповідно до умов цього договору ПП «РОМАНА-МОБІЛ» відступило на користь ТОВ «ОЄВ Груп» права грошової вимоги на одержання від позивача коштів у розмірі 239 638,34 грн., - заборгованість, що виникла за договорами купівлі-продажу товарів від 29.01.2015 та від 31.01.2015; копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; оборотно-сальдові відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вiтчизняними постачальниками» бухгалтерського обліку за період з січня 2014 року по грудень 2016 року.

20.01.2016 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, і ТОВ «ХАЛКБУД» (в особі директора ОСОБА_1.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір №1/20. Відповідно до п. 1, пп. 3.2.3 пп. 3.2 п. 3, пп. 2.2 п. 2 даного договору №1/20 від 20.01.2016, ТОВ «ХАЛКБУД» зобов'язується за дорученням позивача виконувати роботи з монтажу та пусконалогодження та сервісного обслуговування систем вентиляції та кондиціонування, а також роботи з прокладання фреонових трубопроводів до доукомплектації кондиціонерів. Замовник, у свою чергу, зобов'язаний сплатити за роботи на умовах договору та додатків (специфікацій) до такого договору. Роботи виконуються виконавцем як зі свого матеріалу, так і з матеріалу замовника, своїми засобами. Технічні характеристики складових кожного накладу визначаються сторонами в специфікаціях. Прийняття результатів робіт здійснюється за актом виконаних робіт. Замовник здійснює оплату робіт протягом 90-о днів з моменту виконання робіт (підписання актів виконаних робіт).

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за договором №1/20 від 20.01.2016 позивач надав до суду копії наступних документів: додатків до договору - специфікацій (технічних завдань та окремо специфікації на роботи з доукомплектації кондиціонерів); актів наданих послуг від 27.01.2016 та 29.01.2016 на загальну суму 65 502 грн. (в т.ч. ПДВ - 10 917 грн.).

11.01.2016 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, і ТОВ «ХАЛКБУД» (в особі директора ОСОБА_1.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір №1/11 П. Відповідно до п. 1, пп. 3.2.3 пп. 3.2 п. 3, пп. 2.2 п. 2 даного договору №1/11 П від 11.01.2016, ТОВ «ХАЛКБУД» зобов'язується за дорученням позивача виконувати друк та виготовлення поліграфічної продукції (каталогу) та передати їх замовнику у визначений термін на склад замовника. Замовник, у свою чергу, зобов'язаний сплатити за роботи на умовах договору та додатків (специфікацій) до такого договору. Роботи виконуються виконавцем зі свого матеріалу та своїми засобами. Технічні характеристики складових кожного накладу визначаються сторонами в специфікаціях. Прийняття результатів робіт здійснюється за накладними. Замовник здійснює оплату робіт протягом 90-о днів з моменту виконання робіт (підписання актів виконаних робіт).

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за договором №1/11 П від 11.01.2016 позивач надав до суду копії наступних документів: видаткової накладної №37 від 25.01.2016 на суму 50 803,20 грн. (в т.ч. ПДВ - 8 467,20 грн.).

В якості доказів проведення взаєморозрахунків за вказаними договорами з ТОВ «ХАЛКБУД» позивач надав: копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; копію трьохстороннього договору №26/02 про відступлення права вимоги від 26.02.2016, укладеного між ТОВ «ХАЛКБУД» (як кредитором), ТОВ «АНОКСІОМА» (як новим кредитором) і ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (як боржником). Відповідно до умов цього договору ТОВ «ХАЛКБУД» відступило на користь ТОВ «АНОКСІОМА» право грошової вимоги на одержання від позивача коштів у розмірі 106 305,20 грн., в т.ч. за договором №1/11 п від 11.01.2016 у сумі 40 803,20 грн. та договору №1/20 від 20.01.2016 на суму 65 502 грн.; копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; оборотно-сальдові відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вiтчизняними постачальниками» бухгалтерського обліку за період з січня 2014 року по грудень 2016 року.

01.03.2016 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» (в особі директора ОСОБА_3.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір про виконання робіт (надання послуг) №3/1. Відповідно до п. 1.1, 3.1 даного договору №3/1 від 01.03.2016, ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» зобов'язувалось за завданням позивача виконувати роботи з монтажу та пусконалогодження, ремонту, доукомплектації та сервісного обслуговування обладнання систем вентиляції та кондиціонування. Виконавець виконує роботи (надає послуги) замовнику своїми силами або має право за згодою замовника залучити до виконання робіт (надання послуг) інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за договором №3/1 від 01.03.2016 позивач надав до суду копії наступних документів: додатків до договору - технічних завдань (останні містять відомості про перелік, обсяги, строки та вартість робіт/послуг); загальних актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), датованих 30.03.2016, 30.06.2016, 18.07.2016, 21.07.2016, 25.07.2016 (останні містять відомості про перелік виконаних робіт/наданих послуг в розрізі по об'єктах), всього на загальну суму 108 566,48 грн. (в т.ч. 18 590,94 грн.); проміжних актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг); копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; оборотно-сальдові відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вiтчизняними постачальниками» бухгалтерського обліку за період з січня 2014 року по грудень 2016 року.

29.04.2016 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» (в особі директора ОСОБА_3.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір про виконання робіт (надання послуг) №29/04. Відповідно до п. 1.1, 3.1 даного договору №29/04 від 29.04.2016, ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» зобов'язувалось за завданням позивача виконувати роботи з доукомплектації, монтажу та пусконалогодження систем кондиціювання на об'єкті: «Сімейно-оздоровчий комплекс на 8-ій станції В.Фонтану в м. Одеса. 1-ий пусковий комплекс: завершення будівництва 20-ти поверхового комплексу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу на 8-ій станції В.Фонтану у м. Одеса, провулок Морехідний, 2/2». Виконавець виконує роботи (надає послуги) замовнику своїми силами або має право за згодою замовника залучити до виконання робіт (надання послуг) інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за договором №29/04 від 29.04.2016 позивач надав до суду копії наступних документів: додатки до договору - технічні завдання (останні містять відомості про перелік, обсяги, строки та вартість підрядних робіт); проміжного акта №1 від 09.12.2016 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг); загального акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 4 235 000 грн. (в т.ч. ПДВ - 705 833,33 грн.), датованого 23.12.2016; акта приймання-передачі обладнання матеріалів до монтажу від 08.12.2016; копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; оборотно-сальдові відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вiтчизняними постачальниками» бухгалтерського обліку за період з січня 2014 року по грудень 2016 року.

04.07.2016 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» (в особі директора ОСОБА_3.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір про виконання робіт (надання послуг) №04/7. Відповідно до п. 1.1, 3.1 даного договору №04/7 від 04.07.2016, ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» зобов'язувалось за завданням позивача виконувати розробку технічних рішень, монтаж та пусконалогоджувальні роботи систем технологічного кондиціонування для Комплексу будівельно-монтажних та пусконалогоджувальних робіт на об'єкті ПрАТ ЕОФ «Креома-фарм», ЦГП, відділення №1 за адресою: м. Київ, вул. Радіщева, 3. Виконавець виконує роботи (надає послуги) замовнику своїми силами або має право за згодою замовника залучити до виконання робіт (надання послуг) інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за договором №04/7 від 04.07.2016 позивач надав до суду копії наступних документів: додаток до договору - технічне завдання (останнє містить відомості про перелік, обсяги, строки та вартість підрядних робіт); загального акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 130 000 грн. (в т.ч. ПДВ - 21 666,67 грн.), датованого 21.10.2016; проміжного акта №1 від 21.10.2016 прийому-передачі виконаних 05.10.2016; копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; оборотно-сальдові відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вiтчизняними постачальниками» бухгалтерського обліку за період з січня 2014 року по грудень 2016 року.

11.07.2016 між ТОВ «Фірма «Деккер Україна» (в особі директора ОСОБА_4.), як замовником з однієї сторони, і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» (в особі директора ОСОБА_3.), як виконавцем з іншої сторони, був укладений договір про виконання робіт (надання послуг) №11/7. Відповідно до п. 1.1, 3.1 даного договору №11/7 від 11.07.2016, ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» зобов'язувалось за завданням позивача виконувати комплекс спеціальних будівельно-монтажних робіт на об'єкті: «Будівництво складського комплексу з адміністративно-побутовими приміщеннями», за адресою: с. Рославичі, Васильківського р-ну, Київської області. Виконавець виконує роботи (надає послуги) замовнику своїми силами або має право за згодою замовника залучити до виконання робіт (надання послуг) інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи.

На підтвердження обставин виконання сторонами своїх зобов'язань за договором №11/7 від 11.07.2016 позивач надав до суду копії наступних документів: додаток до договору - технічне завдання (останнє містить відомості про перелік, обсяги, строки та вартість підрядних робіт); загального акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) на суму 80 000 грн. (в т.ч. ПДВ - 13 333,33 грн.), датованого 24.10.2016; проміжного акта №1 від 24.10.2016 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг); акта приймання-передачі обладнання матеріалів до монтажу від 20.10.2016; копії виписок банків по розрахунковим рахункам ТОВ «Фірма «Деккер Україна»; оборотно-сальдові відомості по субрахунку 631 «Розрахунки з вiтчизняними постачальниками» рахунку бухгалтерського обліку за період з січня 2014 року по грудень 2016 року.

Додатково позивачем до суду були подані документально обгрунтовані письмові пояснення з питання стану погашення ТОВ «Фірма «Деккер Україна» залишку сум заборгованостей, що виникли за спірними договорами купівлі-продажу та договорами підряду, - на користь третіх-осіб - нових кредиторів за укладеним договорами про відступлення права вимоги.

Як пояснив представник позивача у судових засіданнях, з огляду на виникнення необхідності через брак власних штатних працівників у залученні до виконання робіт і послуг з монтажу та обслуговування систем кондиціонування на об'єктах третіх осіб-замовників додаткових трудових ресурсів, керівництвом ТОВ «Фірма «Деккер Україна» у 2015 та 2016 роках були прийняті рішення (накази Товариства від 19.01.2015 №01/15/П, від 12.01.2016 №01/16/П та від 01.03.2016 №03/16/П) щодо пошуку та залучення третіх осіб - субпідрядних організацій. На підтвердження обставин використання спірних робіт і послуг, а також придбаних запчастин до обладнання у своїй господарській діяльності та наявності ділової мети при укладенні спірних договорів з названими вище контрагентами позивач подав до суду копії наступних документів: штатного розкладу ТОВ «Фірма «Деккер Україна» станом на 05.01.2016; первинних документів (видаткових накладних, акта приймання виконаних будівельних робіт, актів здачі-прийому виконаних робіт ) по операціях з третіми особами - замовниками робіт/послуг, -покупцями кондиціонерів та іншого обладнання; актів списання каталогів; оборотно-сальдової відомості по субрахункам 202 «Купівeльнi напівфабрикати та комплектуючі виpoби» та 207 «Запасні чаcтини» рахунку бухгалтерського обліку за період з 01.01.2015 по 06.04.2018.

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів, суд встановив, що надані позивачем первинні документи оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, та в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій, засвідчують обставини руху активів (товарно-матеріальних цінностей та коштів), обліку та погашення грошових зобов'язань (зобов'язань з погашення заборгованості, що виникла за спірними операціями) в межах ТОВ «Фірма «Деккер Україна».

При цьому, суд відхиляє як необґрунтовані посилання контролюючого органу на обставину відсутності у позивача документів, що підтверджують транспортування товарно-матеріальних цінностей в рамках вчинених операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ХАЛКБУД» і ПП «РОМАНА-МОБІЛ», оскільки відсутність таких не має вирішального значення для встановлення фактичного руху активів у процесі виконання поставок товарів, на відміну від операцій з надання послуг вантаженого перевезення, які не були предметом документальної перевірки. Також, як відзначив Верховний Суд при розгляді схожої адміністративної справи №805/3360/17-а, відсутність транспортних документів на перевезення товарно-матеріальних цінностей з наслідками формування бази оподаткування податком на додану вартість не є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов'язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а отже відсутність у позивача товарно-транспортних накладних не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи (постанова Касаційного Суду від 27.11.2018).

На думку суду, з наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами ТОВ «Фірма «Деккер Україна» на придбання товарів, робіт і послуг та здійснюваними ним видами господарської діяльності.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з Реєстру платників податку на додану вартість, доступ до якого наданий на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua) суд встановив, що станом момент укладення спірних договорів купівлі-продажу, договорів підряду та виписки податкових накладних за звітні періоди 2015 та 2016 років на підставі цих договорів, контрагенти позивача (ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР») були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість. Також, як вбачається з тексту акта перевірки, одними із видів економічної діяльності ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» є монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; виробництво інших виробів з паперу та картону; діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; - що відповідають характеру та суті вчинених спірних господарських операцій. Крім того, за даними листа Управління ліцензування, обстеження та паспортизації Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 20.06.2018 №40-402-1628 у ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» в період вчинення спірних операцій була наявна чинна ліцензія серії АЕ №290420 на право провадження господарської діяльності з будівництва, зокрема, діяльності з монтажу інженерних мереж (в т.ч. вентиляції і кондиціонування повітря).

Таким чином, суд вважає, що наявними у матеріалах справи копіями первинних та інших документів, документами податкового обліку підтверджується реальність здійснення позивачем господарських операції з вищевказаними контрагентами, які спричинили реальну зміну майнового стану позивача, та ті обставини, що спірні господарські операції здійснено позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності.

Суд вважає, що відповідач під час судового розгляду справи не навів будь-яких переконливих доводів та не надав належних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій, та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту за наслідками спірних господарських операцій, з наступних мотивів.

Так, суд відхиляє як безпідставні посилання відповідача в тексті акта перевірки на відсутність у ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» реальної можливості на вчинення спірних господарських операції, внаслідок не підтвердження за даними поданої останніми податкової та/або фінансової звітності факту наявності основних засобів та наявності достатньої кількості трудових ресурсів (а саме - більше ніж 4 працівників). Оскільки обставина відсутність у контрагентів позивача задекларованих матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, бо залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

При цьому, сам по собі факт недекларування контрагентом позивача у поданій податковій звітності результатів таких окремих господарських операцій та/або наявних інших трудових ресурсів, на думку суду, не впливає на право позивача (покупця) сформувати податковий кредиту, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов'язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку-покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Наведене правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 30.01.2018 №К/9901/612/18 і №К/9901/630/18.

Крім того, вказуючи на недостатню кількість задекларованих трудових ресурсів, контролюючий орган не обґрунтував як нормативно, так і жодними документальними доказами належну кількість працівників, необхідних для виконання тих чи інших спірних підрядних робіт, здійснення поставок товарів.

Стосовно доводів контролюючого органу щодо непідтвердження руху товару по ланцюгу постачання контрагентів-постачальників позивача, то такі базуються лише на інформації, отриманій з Єдиного реєстру податкових накладних, однак правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об'єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із контрагентами ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР».

Надаючи оцінку обгрунтованості посилань відповідача на недостовірність наданих позивачем первинних документів внаслідок отримання ГУ ДФС у м. Києві окремих матеріалів кримінальних проваджень, а саме - копій протоколів допиту в якості свідків громадян ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Представником відповідача до матеріалів справи були надані копії протоколів допитів: від 07.06.2017, складеного працівником Слідчого управління Головного управління ДФС у Київській області за результатами допиту в межах кримінального провадження №0002252 громадянки ОСОБА_3; від 06.10.2016, складеного працівником Оперативного управління Головного управління ДФС у Київській області за результатами допиту в межах кримінального провадження №000000092 громадянина ОСОБА_1; від 10.05.2015, складеного за результатами допиту в межах кримінального провадження №0000019 громадянки ОСОБА_2.

В тексті протоколу допиту від 07.06.2017 ОСОБА_3 (особа якої не перевірялась, оскільки відомості про паспортні дані допитаної фізичної особи в тексті протоколу не вказані) повідомила про надання згоди на реєстрацію юридичної особи ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» за грошову винагороду, та що про господарську діяльність названого Товариства їй особисто нічого невідомо.

В ході розгляду даної адміністративної справи на повідомлену відповідачем адресу ОСОБА_3 судом надсилались повістки про виклик останньої в якості свідка для участі у справі №826/6698/18. Проте, у судові засідання ОСОБА_6 не з'явилась, а всі направленні на її адресу поштові відправлення повернулись до суду не врученими з причини «за закінченням терміну зберігання».

В тексті протоколу допиту від 06.10.2016 ОСОБА_1 (особа якого не перевірялась, оскільки відомості про паспортні дані допитаної фізичної особи в тексті протоколу не вказані) повідомив, що ним виключно за грошову винагороду здійснено реєстрацію на своє ім'я юридичної особи ТОВ «ХАЛКБУД». При цьому, ОСОБА_1 господарську діяльність від імені названого товариства не провадив, податкову звітність не подавав, договори та первинні документи не підписував.

В тексті протоколу допиту від 10.05.2015 ОСОБА_2 повідомила про надання згоди на реєстрацію юридичної особи ПП «РОМАНА-МОБІЛ» за грошову винагороду. Документальні докази отримання копій протоколів допитів від 06.10.2016 та від 10.05.2015 в офіційному порядку від органу досудового слідства відповідач до суду не подав.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на преюдиційність обставин, наведених у перелічених вище протоколах допиту свідків, оскільки таким матеріалам кримінальних проваджень не була надана загальним судом належна оцінка в порядку кримінального судочинства (ст. 23, 95 Кримінального процесуального кодексу України), а саме: під час розгляду по суті матеріалів відповідних кримінальних проваджень з обвинувальними актами, з подальшим винесення відповідних вироків за ст. 205 Кримінального кодексу України («Фіктивне підприємництво»).

Крім того, під час розгляду справи відповідачем не надано вироків судів, винесених безпосередньо відносно посадових осіб ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» та/або ТОВ «Фірма «Деккер Україна» за спірними операціями, які б встановлювали обставини протиправної діяльності посадових осіб (директорів) цих підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

У свою чергу, сам факт порушення кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб'єктів, в рамках такого кримінального провадження, не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами. Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб'єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 816/809/17.

Слід також додати, що під час розгляду справи відповідачем не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Не надано рішення суду про визнання правочинів з контрагентом недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України. Також не надано рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 Господарського кодексу України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Що стосується посилань відповідача у тексті відзиву на позов на обставину зазначення сторонами в тексті договору №3/1 від 01.03.2016 відомостей про розрахунковий рахунок ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» у банку, що за даними АІС «Податковий блок» був відкритий пізніше за дату укладення договору, то, як було встановлено судом, наведена обставина не була покладена в основу висновків акта перевірки позивача, а тому в силу припису абз. 2 ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного суду України контролюючий орган не має право посилатись на таку для підтвердження правомірності оспорюваного рішення. Також суд вказує на те, що з урахуванням наявних у справі матеріалів, дана обставина не спростовує факт реального отримання позивачем результатів робіт (послуг) та проведення їх оплати за вказаним договором.

Що стосується наданих представником відповідача копії протоколу допиту свідка - ОСОБА_7 від 11.04.2017, роздруківки вироку Крюківського райсуду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2017 у справі №537/1979/17 (провадження №1-кп/537/173/2017), то суд не приймає їх до уваги, оскільки: представник відповідача не надав належних обгрунтованих пояснень про обставини та факти, що можуть бути встановлені відповідно до цих документів, на наявний взаємозв'язок між ними та вчиненими позивачем зі своїми контрагентами господарськими операціями. До того ж в тексті акта від 27.11.2017 №519/26-15-14-01-05/30178214 посилання на вказані документи взагалі відсутні.

З огляду на вищевикладене, враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач надав суду відповідні належним чином оформлені первинні та розрахункові документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт реального вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час вирішення спору), за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем суми податкового кредиту з ПДВ за наслідками господарських операцій з ТОВ «ХАЛКБУД», ПП «РОМАНА-МОБІЛ» і ТОВ «Будівельна компанія АЛЬТОР» сформовано безпідставно, що ним в ході судового розгляду справи виконано не було.

У силу норм ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.12.2017 № протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №1059 від 24.04.2018 підтверджено, що ТОВ «Фірма «Деккер Україна» під час звернення до суду з вказаним позовом понесено судові витрати на оплату судового збору у сумі 16 144,88 грн. Відтак, суд вказує про присудження вказаних судових витрат у повному обсязі на користь позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Деккер Україна» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 28.12.2017 №.

3. Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Деккер Україна» (, адреса: 01010, АДРЕСА_1) документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 16 144,88 грн. (шістнадцять тисяч сто сорок чотири гривні 88 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок