Справа № 1740/2350/18
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2350/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Махаринця Д.Є. розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2018 року до Рівненського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі-відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.04.2018 № 0-1709, № 0-1709, № 0-1709 в частині визначення податкового зобовязання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по обєктах нежитлової нерухомості на загальну суму 4377,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення не базуються на нормах чинного законодавства України та фактичних матеріалах справи. Вказав, що ОСОБА_1 та Селянське (фермерське) господарство "Данчиміст" є сільськогосподарськими товаровиробниками, а будівлі, які належать на праві приватної власності позивачу, використовуються безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Таким чином, зазначив, що вказані обєкти нежитлової нерухомості відповідно до абзацу ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є обєктами оподаткування податком на нерухоме майно, а податкові повідомлення -рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Від відповідача 23.10.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.68-39). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за фізичною особою ОСОБА_1 обліковуються нежитлові приміщення, які є обєктом оподаткування податком на нерухоме майно. Вказав, що рішенням Мирненської сільської ради №211 від 09.02.2017року "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" встановлено ставки податку у розмірі 0,05% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (календарного) року. Тому, якщо рішення органу місцевого самоврядування щодо встановлення ставок податку на нерухоме майно прийняте, то таке рішення є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами. На підставі вищевикладеного просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

29.10.2018 на адресу суду через відділ документального забезпечення суду (канцелярію) надійшла відповідь на відзив (а.с.70-73). Позивач зазначає, що рішення прийняті відповідачем всупереч вимог чинного законодавства. Оскількиподатковим органом не враховано, що належні позивачу виробничі будівлі: корівник-відгодівельник, свинарник та ангар, які використовуються безпосередньо позивачем у сільськогосподарській діяльності, а тому відповідно до абзацу ж) пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об'єктом оподаткування, так як призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Вказує на те, що відповідачем безпідставно віднесені вище вказані належні позивачу нежитлові будівлі до категорії об'єктів оподаткування, що не мають пільг із сплати податку. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 05.07.2012 та Витягів про державну реєстрацію прав станом на 06.07.2012 ОСОБА_1 належить на праві власності будівля корівника-відгодівельника, що розміщена за адресою: вул. Колгоспна, 1д, с. Данчиміст, Костопільського району, Рівненської області, загальною площею 857,9 кв. м., будівля свинарника, що розміщена за адресою: вул. Колгоспна, 1г, с. Данчиміст, Костопільського району, Рівненської області, загальною площею 845,1 кв. м., будівля ангару, що розміщена за адресою: вул. Колгоспна, 1б, с. Данчиміст, Костопільського району, Рівненської області, загальною площею 1318,4 кв. м. (а.с.19-32).

Дані обставини також підтверджено копіями технічних паспортів на дані будівлі.

Головне управління ДФС у Рівненській області згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями, далі - ПК України), прийняло податкові повідомлення-рішення від 18.04.2018 № 0-1709, № 0-1709, № 0-1709, згідно з якими визначило позивачу грошове зобов'язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" на загальну суму 4377,12 грн. за 2016 рік (а.с. 9-11).

Не погодившись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 6.3 ст.6 Податкового кодексу України визначено, що сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому цим Кодексом порядку, становить податкову систему України.

Згідно з п. 7.3 ст. 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII, яким була викладена в новій редакції стаття 266 Податкового кодексу України - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки".

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких обєктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 підпункту ґ) пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

З системного аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку, що у разі наявності обєкта оподаткування з податку на нерухоме майно, платник податку, зобовязаний сплатити суму податку обчисленого контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Разом з тим, відповідно до абзацу ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є обєктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Абзацом 11 ст. 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" № 2238-ІІІ від 18.01.2001 передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Так, відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку серія РВ № 064750 від 18.11.2003 та серія РВ № 064749 від 18.11.2003 ОСОБА_1 належать на праві приватної власності земельні ділянки площею 0,55 га та 3,26 га на території Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області з цільовим призначенням "ведення особистого селянського господарства" (а.с. 12-13).

Крім того, як зазначив позивач, протягом 2017 року ОСОБА_1 займався вирощуванням та реалізацією великої рогатої худоби. Вказана обставина підтверджена копіями паспортів великої рогатої худобиLG 031953 від 04.06.2018, LС 829673 від 24.03.2014, LА 274493 від 11.07.2012, LG 298884 від 16.08.2018, LG 031954 від 04.06.2018, LG 031952 від 04.06.2018, LG 031951 від 04.06.2018, LA 274490 від 11.07.2012, LA 274491 від 11.07.2012 (а.с. 35-43).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, тобто є сільськогосподарським товаровиробником.

Крім того, відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААА № 161760 від 10.12.2007 та Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серія АБ № 657081 від 20.01.2013 з 19.12.2003 було зареєстровано селянське (фермерське) господарство "Данчиміст" керівником якого є ОСОБА_1 (а.с.83-84).

Згідно Статуту селянське (фермерське) господарство "Данчиміст", зареєстрованого розпорядженням голови Костопільської районної державної адміністрації № 606-р від 19.12.2003, засновником та головою господарства є ОСОБА_1 (а.с. 76-82).

Відповідно до звіту про виробництво продукції тваринництва, кількість сільськогосподарських тварин і забезпеченість їх кормами за 2016 рік селянське (фермерське) господарство "Данчиміст" займається розведенням свиней, для чого використовує будівлю свинарника, що розміщена за адресою: вул. Колгоспна, 1г, с. Данчиміст, Костопільського району, Рівненської області (а.с.85-86).

Також, згідно звіту про наявність сільськогосподарської техніки в сільськогосподарських підприємствах у 2015 році селянське (фермерське) господарство "Данчиміст" має у власності сільськогосподарську техніку та зберігає її у будівлі ангару, що розміщена за адресою: вул. Колгоспна, 1б, с. Данчиміст, Костопільського району, Рівненської області (а.с. 87-88).

Разом з тим, судом встановлено, що цільове призначення будівель, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1, є використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, оскільки обєкти нежитлової нерухомості були частинами пайового фонду КСП "Мир", яке використовувало їх у сільськогосподарській діяльності. Вказані обставини підтверджено Свідоцтвом на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія РВ № 0318 від 22.02.2011 (а.с. 14).

Також, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, зазначені вище будівлі, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1, відносяться до групи "Будівлі нежитлові інші" (код 127), клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код 1271), який включає будівлі для використанняв сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та селянське (фермерське) господарство "Данчиміст", засновником та головою якого є ОСОБА_1, є сільськогосподарськими товаровиробниками, а будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності, використовуються сільськогосподарськими товаровиробниками безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та не є обєктами оподаткування податком на нерухоме майно.

Оскільки, у даному випадку, судом встановлено відсутність обєкта оподаткування податком на нерухоме майно, то дії контролюючого органу щодо визначення суми грошового зобовязання з податку на нерухоме майно для ОСОБА_1 не відповідають чинному законодавству, а оспорювані податкові повідомлення-рішення щодо визначення податкового зобовязання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по обєктах нежитлової нерухомості є протиправними та підлягають скасуванню.

Твердження представника відповідача щодо використання обєктів нежитлової нерухомості, які належать на праві приватної власності ОСОБА_1, сільськогосподарським товаровиробником Селянським (фермерським) господарством "Данчиміст" у сільськогосподарській діяльності, що позбавляє права позивача використовувати до зазначених обєктів положення абзацу ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, відхиляється судом, оскільки містить звужене тлумаченням поняття "сільськогосподарських товаровиробників" підміняючи його поняттям "сільськогосподарський товаровиробник власник нерухомого майна".

Разом з тим, суду слід зазначити, що абзацом ж) пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України передбачено пільгу щодо обєкта оподаткування з податку на нерухоме майно сільськогосподарських товаровиробників, призначеного для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, тобто пільга не повязана із власником майна, а стосується користування ним сільськогосподарським товаровиробником для використання у сільськогосподарській діяльності.

Крім того, твердження представника відповідача, не позбавляє статусу сільськогосподарського товаровиробника ОСОБА_1 та не спростовує використання зазначених будівель у сільськогосподарській діяльності.

Також суд відхиляє твердження представника відповідача щодо обґрунтувань визначення сільськогосподарського товаровиробника лише пп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України, оскільки вказана норма застосовується для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу, а не при визначенні суми грошового зобов'язання контролюючим органом.

Крім того, у даному випадку, суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського Суду з прав людини. Так, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Сєрков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Також, відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Отже, з огляду на вищенаведені положення норм чинного законодавства та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права, суд дійшов висновку про те, що у позивача не виникло у 2016 році обов'язку по сплаті податку на нерухоме майно, відмінене від земельної ділянки, оскільки у позивача відсутній обєкт оподаткування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають до задоволення, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи наведене вище, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. сплачених згідно квитанцій № 9 від 11.09. 2018 року (а.с. 3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № 0-1709, № 0-1709, № 0-1709 від 18.04.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Молодіжна, 42, с. Мирне, Костопільський район, Рівненська область, 35030) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області (, вул. Відінська, 12, м. Рівне, 33023) судові витрати на суму 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя Махаринець Д.Є.