Справа № 264/6216/18
Суддя: Матвєєва Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6216/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області в особі судді Матвєєвої Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Хавалджі Федора Георгійовича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому вказала, що 27 жовтня 2018 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Постанову по справі про адміністративне правопорушення винесено за те, що 27 жовтня 2018 року о 20.57 годині ОСОБА_1 керувала автомобілем Land Rover Discovery державний номерний знак НОМЕР_1 по пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя та біля будинку №100 здійснила рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний поєднаний з жовтим, чим порушено п.8.7.3 є ПДР України. Із постановою не згодна і просить її скасувати, оскільки вважає її необґрунтованою і незаконною. В обґрунтування своїх вимог, позивачка вказала, що вона дійсно керувала автомобілем в зазначений час, між тим за вказаною в постанові адресою, світлофорний об'єкт не встановлений. Між тим, інспектор виніс на місці постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що інспектор упереджено та не об'єктивно поставився до з'ясування обставин справи, незаконно визнав її винною у вчиненні адмінправопорушення та піддав адмінстягненню. Вважає постанову посадової особи про притягнення її до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивачка направила на адресу суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, підтримує в повному обсязі свої позовні вимоги та просить задовольнити.

Представник відповідача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає та наполягає на законності дій інспектора поліції, оскільки позивачкою було допущено порушення правил дорожнього руху. У підтвердження доводів, надав також диск з відеозаписом скоєного ОСОБА_1 правопорушення.

Оскільки обидві сторони у справі надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, та в судове засідання не з'явилися особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2018 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 695892 інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Хавалджі Ф.Г. було притягнуто позивачку до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, зокрема за те, що вона 27 жовтня 2018 року о 20.57 год., керуючи автомобілем Land Rover Discovery державний номерний знак НОМЕР_1 по пр.Миру в Центральному районі м.Маріуполя та біля будинку №100 здійснила рух на заборонений сигнал світлофора, а саме червоний поєднаний з жовтим, чим порушено п.8.7.3 є ПДР України, за скоєння якого накладено штраф в сумі 425 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у проїзді на заборонений сигнал.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Позивачкою не оспорюється, що вона керувала автомобілем в зазначений час, однак остання зазначає, що на заборонений сигнал світлофора вона не рухалась, крім того за інформацією Державного підприємства МВС України «Донбас-Інформ-Ресурси»№593 від 01 листопада 2018 року, за адресою пр.Миру,100 в м.Маріуполі, що вказана місцем скоєння правопорушення, відсутнє розташування світлофорного об'єкту.

Згідно постанови серії ЕАВ № 695892 ОСОБА_1 порушила п. 8.7.3 є ПДР України. Порушення зафіксовано цифровою відеокамерою, відповідно до якої, позивачка, керуючи автомобілем по пр.Миру в м.Маріуполі, на перехресті із пр.Будівельників, розпочала рух транспортного засобу на заборонений сигнал світлофора, а саме: червоний поєднаний з жовтим. Пунктом 8.7.3 є Правил дорожнього руху передбачено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідальність за порушення даного пункту ПДР передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до ст. 255 КУпАП складається протокол про адміністративне правопорушення, копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюється порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Отже, інспектор патрульної поліції наділений повноваженнями щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідної постанови про накладення стягнення в разі виявлення, на його думку, порушення Правил дорожнього руху України.

Так, згідно наданого відеозапису, вина позивачки в порушенні вимог ПДР України доведена в повному обсязі, а її посилання на відсутність розташування світлофорного об'єкту біля буд.100 по пр.Миру в м.Маріуполі не є переважним та не впливає на законність постанови в даному випадку, оскільки факт порушення Правил дорожного руху мав місце.

Недоліки постанови про адміністративне правопорушення, на які посилається позивачка, не є істотними як такі, що носять формальний характер і не спростовують факту порушення позивачкою вимог ПДР України та вчинення нею адміністративного правопорушення, а тому не можуть бути підставою для оскасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах наданих повноважень, склав протокол при наявності адміністративного правопорушення в діях позивачки, за вчинення якого у передбаченому чинним законодавством порядку суб'єктом владних повноважень винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, при визначенні розміру якого працівник патрульної поліції врахував особу порушника та конкретні обставини справи.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи позивачки на те, що інспектором патрульної поліції були порушені її права, оскільки її позбавлено можливості надати докази своєї невинуватості, є необґрунтованими, оскільки в повній мірі спростовуються наданим відеозаписом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень, у відповідності до Закону, права позивачки при цьому порушені не були, посилання позивачки на порушення її прав суд розцінює як намагання останньої уникнути адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим, у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 139, 243-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону №1 патрульної поліції Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Хавалджі Федора Георгійовича з приводу рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Суддя: Ю. О. Матвєєва