Справа № 172/1029/18(2-а/172/23/18)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 грудня 2018 рокум. Дніпросправа № 172/1029/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року (суддя Битяк І.Г., сел. Васильківка)

у справі № 172/1029/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови, -

встановив:

У серпні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати незаконними дії інспектора патрульної поліції Василенко І.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови від 31.07.2018р. серії ЕАВ №509035 про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень за порушення ст. 132-1 КУпАП;

- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2018р. серії ЕАВ №509035, винесену інспектором патрульної поліції Василенком І.О., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень;

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що після притягнення до адміністративної відповідальності, водій ОСОБА_1, у порушення прямої заборони, встановленої п. 2.4.2 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР), не вжив заходів до отримання в установленому порядку дозволу, а продовжив рух, чим знову вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП та знову був притягнутий до адміністративної відповідальності інспектором поліції Василенком І.В. вже за межами м. Кременчук.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд не надав мотивованої оцінки вказаному скаржником аргументу, зокрема, щодо наявності порушення відповідачем ст. 61 Конституції У країни.

Позивач виконував перевезення вантажу і зобов'язаний був доставити вантаж до місця призначення, тому не мав можливості змінити або виправити маршрут чи зупинитись. Скаржником було прийняте рішення від'їхати в безпечне місце та зупинитися, однак, скаржника було вдруге притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Під час винесення постанови серії ЕАВ №508999 від 31.07.2018 р. працівник поліції мав попередити позивача про заборону подальшого руху або затримати транспортний засіб, однак жодних попереджень чи заборони скаржник не отримував, тому продовжив рух, що призвело до неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення вдруге за одне й теж правопорушення.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п. 2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно з ч. 1 ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, статтею 132-1 Кодексу,

працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 рудня 2008 року № 1102 затверджено Порядок тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках. Цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 1 Порядку тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставления на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Згідно з п. 4 зазначеного Порядку для доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції. У разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

В постанові, що оскаржується відсутні докази того, що скаржника було попереджено про подальшу заборону руху або його затримання у встановленому Законом порядку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позову у повному обсязі.

В судове засідання представники учасників процесу не з'явилися, повідомлені належним чином, справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою інспектора БПП у м. Кременчук Управління ПП в Полтавській області Посторонки В.П. серії ЕАВ № 508999, винесеною 31 липня 2018 року о 06:37:13, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, за те, що він по вул. Київській в м. Кременчук Полтавської області, керуючи транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом ВЕСТТ, перевозив вантаж, який виступав за габаритні фари більше ніж на 2 м., чим порушив п. 22.5 ПДР.

Постановою інспектора БПП у м. Кременчук Управління ПП в Полтавській області Василенка І.В. серії ЕАВ № 509035, винесеною 31 липня 2018 року о 07:11:53, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП за те, що він на автодорозі М-22 Полтава- Олександрія у Полтавській області, керуючи транспортним засобом в складі тягача марки MAN TGS, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричепом ВЕСТТ, перевозив комбайн, ширина якого 3,6 м., без відповідних документів, чим порушив п. 22.5 ПДР.

Відповідно до дозволу № 3НГ від 31.05.18 на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, ТОВ "Фора Транс" надано дозвіл на перевезення по визначеному маршруту вантажу (техніка) довжиною 11 м., шириною 3,5 м., висотою 4,49 м., загальною вагою 40 т. автомобілем MAN з реєстраційним номером НОМЕР_1 з причепом ВЕСТТ, номерний знак НОМЕР_2. Строк дії вказаного дозволу з 14.06.2018 по 28.07.2018 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- фактичне закінчення дії спеціального дозволу на рух великогабаритного транспортного засобу, перевищення вантажем встановлених граничних параметрів за шириною, позивачем 31 липня 2018 року здійснювався рух по вулицях і дорогах м. Кременчук, внаслідок чого інспектором поліції Посторонкою В.П. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП. При цьому дана постанова позивачем не оскаржена, що свідчить про визнання факту порушення;

- після притягнення до адміністративної відповідальності, водій ОСОБА_1, у порушення прямої заборони, встановленої п. 2.4.2 ПДР, не вжив заходів до отримання в установленому порядку дозволу, а продовжив рух, чим знову вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП та знову був притягнутий до адміністративної відповідальності інспектором поліції Василенком І.В. вже за межами м. Кременчук.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян- суб'єктів господарської діяльності-у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 ПДР України закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок № 879).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

У пунктах 12 та 13 Порядку № 879 зазначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

Зокрема, в п. 18 цього Порядку вказано, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 КУпАП .

Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що здійснення габаритно-вагового контролю проводиться виключно в пунктах габаритно-вагового контролю за допомогою спеціального обладнання, на яке видається відповідне свідоцтво; за результатами такого контролю видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця. При цьому, виявлення порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивач у справі не заперечує факт вчинення правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 132-1 КУпАП. Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з приводу правомірності повторного притягнення позивача за одне правопорушення, а саме за порушення п. 22.5 ПДР.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №569/15894/15-а, зазначено: "триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону".

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, колегія суддів вважає, що вказане правопорушення слід вважати триваючим, а тому доходить висновку, що позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Крім того, позивач у справі об'єктивно не мав можливості усунути вчинене правопорушення упродовж менш ніж однієї години з часу складення щодо нього постанови серії від 31.07.2018 р. серії ЕАВ № 508999. Також відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування", транспортний засіб, яким керував позивач, не було затримано.

Таким чином, позов позивача в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2018р. серії ЕАВ №509035 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії інспектора поліції Василенко І.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови від 31.07.2018р. серії ЕАВ №509035 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (зокрема ст. 132-1).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вищезазначене свідчить, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачених ст.132-1 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення лише від імені органів Національної поліції і в даному випадку не можуть виступати як суб'єкти владних повноважень, які окремо від органу посадовою особою якого являються, виносять одноособові рішення.

Отже, на підставі наведених правових норм колегія суддів доходить висновку, що вчинення інспектором патрульної поліції дій з притягнення позивача до адміністративної відповідальності належало до його повноважень, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що рішення від 23 жовтня 2018 року слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги позивача в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31.07.2018 р. серії ЕАВ №509035 та закрити справу про адміністративне правопорушення. В іншій частині позову слід відмовити.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2018 року у справі № 172/1029/18 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №509035 від 31.07.2018 р., винесену інспектором патрульної поліції Василенком І.О., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов