Справа № 359/10340/17
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Журавський В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Справа № 359/10340/17

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної

поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Красієва Олександра Борисовича

про скасування постанови, закриття провадження у справі

та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Борисполі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Красієва Олександра Борисовича (далі - відповідач) про:

- скасування постанови серії ЕАА № 205563 від 09.11.2017 р. про порушення ПДР, винесеної відповідачем;

- закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у відношенні позивача;

- видалення з бази «АРМОР» даних про складання відносно позивача постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.11.2017 р.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що він діяв в умовах крайньої необхідності та зупинився в неналежному місці оскільки його співмешканці, яка на той час була вагітна, стало зле, що його вина відсутня, а також, що судом прийнято рішення у цій справі з порушенням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, не з'явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави передбачені КАС України для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з'явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 09.11.2017 р. о 18:15 год. позивач, керуючи автомобілем марки «Toyota», номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Бориспіль, Бориспіль-7 та здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території.

Інспектором роти № 1 УПП у м. Борисполі лейтенант поліції Красієв О.Б. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 09.11.2017 р. серії ЕАА № 205563, якою до ОСОБА_2 за порушення п.15.9 «и» ПДР України застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач, вважаючи зазначену постанову протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці його вчинення, що відповідачем при винесенні спірної постанови було виконано вимоги КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, під час фіксування адміністративного правопорушення, та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення зі встановленням кваліфікації дій позивача відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також роз'яснено позивачу його право на правову допомогу, що підтверджується відповідним відеозаписом.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306 (далі - ПДР), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395 (далі - Інструкція № 1395), Положенням про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС України від 12.10.2009 р. № 436 (далі - Положення № 436).

Так, відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 15.9 «и» ПДР передбачено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У відповідності до п. 1.10 ПДР вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення правил зупинки тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 цього Кодексу.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У ст. 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції № 1395).

У Положенні № 436 визначено, що інтегрована інформаційно-пошукова система органів внутрішніх справ України - це сукупність організаційно-розпорядчих заходів, програмно-технічних та інформаційно-телекомунікаційних засобів, що забезпечують формування та ведення довідково-інформаційних, оперативно-розшукових обліків, авторизований доступ до інформаційних ресурсів ІІПС.

Згідно з п.п. 3.1, п.3.3 Положення № 436 інформаційними ресурсами (об'єктами обліку) ІІПС є об'єктивно поєднаний набір відомостей, що безпосередньо стосується осіб, кримінальних та адміністративних правопорушень, а також інших подій, який накопичується в процесі службової діяльності ОВС в обсязі, структурі й порядку, що визначаються завданнями, покладеними на ОВС, відповідно до чинного законодавства. До складу інформаційних ресурсів належать відомості, в тому числі щодо: осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, щодо яких уповноваженими на те працівниками ОВС згідно зі статтями 254, 255 Кодексу України про адміністративні парвопопушення складено протоколи про адміністративні правопорушення, а органами (посадовими особами), які розглядали ці справи, було винесено постанови, передбачені статтею 284 КУпАП. Інформація, що обробляється в ІІПС, є власністю держави і підлягає захисту відповідно до чинного законодавства.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що зупинка транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду є підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці його вчинення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що факт зупинки позивачем транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій, тобто порушення, за яке відповідачем винесено спірну постанову, підтверджується матеріалами справи та не заперечується самим позивачем.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що він діяв в умовах крайньої необхідності та зупинився в неналежному місці оскільки його співмешканці, яка на той час була вагітна, стало зле, апеляційний суд вважає необґрунтованими та зазначає, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження таких обставин, зокрема щодо виклику швидкої медичної допомоги та/або відповідних медичних документів.

Водночас, сам лише факт вагітності пасажирки позивача не надає достатніх підстав для висновку про її погане самопочуття, як на тому наполягає апелянт.

Доводи апелянта про те, що судом прийнято рішення у цій справі з порушенням строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого КУпАП, судова колегія до уваги не приймає, оскільки притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР належить до компетенції відповідача у цій справі, яка була ним реалізована шляхом прийняття спірної постанови, а не до компетенції суду, яким в порядку КАС України здійснювався розгляд адміністративного позову в цій справі та, відповідно, перевірка доводів позивача і правомірності оскаржуваної ним постанови інспектора поліції, а не притягнення до відповідальності.

Твердження апелянта щодо порушення відповідачем порядку притягнення його до відповідальності, зокрема порядку винесення спірної постанови без складання протоколу, не ґрунтуються на нормах законодавства, з огляду на вищевикладене.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову, та приходить до висновку, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Рішення виготовлено 10 грудня 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: