Справа № 820/4533/18
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сагайдак В.В.

04 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/4533/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Рєзнікової С.С.

суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Биковченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 по справі № 820/4533/18, ухвалене в м. Харків, вул. Мар'їнська, 18-Б-3, 61004, о 12:08, повний текст рішення складено 11.07.2018р.

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2018р. позивач, ОСОБА_3 (надалі - позивач, ОСОБА_3.), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (надалі - відповідач, ГУНП в Харківській області), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області № 122 від 05.02.2018 року в частині притягнення капітана поліції ОСОБА_3 інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 136 о/с від 05.06.2018 року про звільнення капітана поліції ОСОБА_3 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_3 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 05.06.2018 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.06.2018 року по день ухвалення рішення судом;

- постанову суду в частині поновлення на посаді та зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернути до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області № 136 о/с від 05.06.2018 року є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на посаді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача на адресу суду не надходило письмового відзиву на подану апеляційну скаргу.

Представник позивача, в суді апеляційної інстанції, підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.

Представник відповідача наполягала на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що позивач, ОСОБА_3, проходив службу в патрульній поліції та з 26.12.2016р. призначений на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області (на час відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років іншої особи) (а.с.51 зворотній бік).

Як свідчать матеріали справи, 19.01.2018р. до ГУНП в Харківській області з УПП в Харківській області ДПП Національної поліції надійшла інформація про те, що 19.01.2018р. близько 02:20 екіпажем УПП в Харківській області «КУПОЛ-0502» за порушення Правил дорожнього руху, а саме виїзд на смугу зустрічного руху на дорозі, яка має дві смуги руху в одному напрямку, зупинено автомобіль ВАЗ-2121, н.з. АХ00-91ЕТ на білому фоні, під керуванням інспектора СРПП Борівського відділення поліції Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння.

Працівниками УПП в Харківській області відносно капітана поліції ОСОБА_3 складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З метою встановлення наявності або відсутності в діях капітана поліції ОСОБА_3 факту порушення службової дисципліни, причин та умов, що передували вчиненню ним вищезазначених дій або сприяли та спонукали до цього, забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події, та на виконання вимог п. 2.2.5 та п. 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2013р. за №541/23073, начальником генералом поліції прийнято наказ №116 від 22.01.2018р. р. «Про призначення та проведення службового розслідування»(а.с.35).

Наказом №116 призначено службове розслідування відносно інспектора сектору патрульної поліції №4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУПН в Харківській області ОСОБА_3 за фактами складання відносно останнього адміністративних матеріалів.

За результатами проведеного службового розслідування відносно ОСОБА_3 старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУПН складено висновок від 31.01.2018р.(а.с.36-38).

Згідно змісту висновку за порушення службової дисципліни, що виразилось в порушенні вимог п.п. 2.4-а, 2.5 та 11.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001р. № 1306, п. 1 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, інспектора СРПП Борівського відділення поліції Ізюмського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

Як свідчать матеріали справи, наказом ГУНП в Харківській області від 05.02.2018р. №122 на інспектора сектору патрульної поліції №4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУПН в Харківській області ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції (а.с.39), з яким позивач ознайомлений 02.06.2018р. (а.с.16 зворотній бік), у зв'язку з тим, що останній перебував на лікарняних, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії листків непрацездатності, довідки та рапорти (а.с.61-69).

На підставі наказу ГУПН в Харківській області від 05.02.2018 р. №122 т.в.о. начальника прийнято наказ №136 о/с від 05.06.2018р., яким звільнено з служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) капітана поліції ОСОБА_3 інспектора сектору патрульної поліції №4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУПН в Харківській області (а.с.31).

06.06.2018р. позивач отримав витяг з наказу про звільнення (а.с.32).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність встановлених під час розгляду судом справи фактів порушення позивачем Дисциплінарного статуту, а також не дотримання позивачем службової дисципліни та присяги, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказів № 122 від 05.02.2018 та № 136 о/с від 05.06.2018 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ст. 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як свідчать матеріали справи, підставою для звільнення позивача визначено п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», згідно якого поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 12 Закону №580-VIII, поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Згідно з п. 1-3 ст. 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. 64 Закону №580-VIII, особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016р. №1179 (надалі - Правила).

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил встановлено, що вони поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Згідно зазначених Правил поліцейські повинні, зокрема: неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; неухильно дотримуватися антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законом України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції", та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно, і ввічливо.

Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий час, так і в неробочий час поліцейський зобов'язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ч. 7 ст. 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення МВС України прийнято наказ 12.03.2013 №230 про затвердження Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, яка визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні.

Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.6 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Згідно з п. 5.1 - 5.4 Інструкції встановлено, що службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Враховуючи вказані вище вимоги законодавства, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно призначено та проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_3

Крім того, Розділом VI Інструкції, визначені права та обов'язки учасників службового розслідування.

Особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право: отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування; брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Судовим розгялдом встановлено, що з метою надання позивачем пояснень старшим інспектором Діденко О.Г., якому доручено проведення службового розслідування, було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_3 та повідомлено про призначення службового розслідування, у зв'язку з чим запропоновано надати пояснення, однак останній від надання письмових пояснень відмовився та усно нічого не пояснив, на підставі чого, складено акт про відмову надати пояснення від 30.01.2018р.(а.с.45 зворотній бік).

Стосовно доводів позивача про постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.05.2018 р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.05.2018 р. (№623/313/18) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАп - закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.17-18).

З огляду на вказане, протокол про адміністративне правопорушення №224929 по суті судом не розглядався.

Тоді як, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 порушив Правила дорожнього руху при цьому перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: не стійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремор.

Згідно наявних в матеріалах справи письмових пояснень свідка ОСОБА_5: «у ході спілкування працівників поліції з водієм вказаного автомобіля, було помітно, що водій явно перебував у стані алкогольного сп'яніння, а саме він невпевнено стояв на ногах, мова його була незрозумілою, при спробі сісти до автомобіля водій не втримався на ногах та впав на землю» (а.с.43).

Свідок ОСОБА_6 не зміг прибути ГУПН в Харківській області для надання пояснень, однак під час телефонної розмови надав старшому інспектору Діденко О.Г. аналогічного змісту пояснення, які останній виклав у рапорті (а.с.43 зворотній бік).

Крім того, в матеріалах справи містяться копії пояснень інспекторів Сердюкової О.Ю. та Долохова А.О., згідно яких позивач перебував у стані алкогольного сп'яніння та поводив себе неадекватно, падав біля машини та вказував, що у інспекторів будуть неприємності якщо останні евакуюють транспортний засіб, якій йому належить (а.с.44-46).

Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - огляд), і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду.

Відповідно до п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я.

Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров'я і відповідають установленим МОЗ вимогам.

У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, відмова від проходження огляду на стан сп'яніння є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні, і відмова пройти огляд - фактично прирівнюється до визнання своєї провини.

Враховуючи, що позивач відмовився від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, він унеможливив довести факт керування автомобілем не у стані алкогольного сп'яніння, що було підставою для притягнення його до дисциплінарного стягнення.

Оглянутий в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапис подій зафіксований з нагрудної камери працівника УПП в Харківській області, який 19.01.2018р. здійснював документування адміністративного правопорушення вчиненого позивачем, підтверджує, що позивач відмовився від проходження тесту на алкотестері драгер та відмовився від проходження огляду в медичному закладі.

Враховуючи доведеність порушення позивачем Дисциплінарного статуту, а також не дотримання позивачем службової дисципліни та присяги, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказів № 122 від 05.02.2018 та № 136 о/с від 05.06.2018 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відносно частини позовних вимог про поновлення ОСОБА_3 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції № 4 Борівського відділення поліції Ізюмського відділу поліції ГУНП в Харківській області з 05.06.2018 року; стягнення з ГУНП в Харківській області на користь ОСОБА_3 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.06.2018 року по день ухвалення рішення судом, Колегія суддів зазначає, зазначені позовні вимоги є похідними вимогами від первинних позовних вимог, а з огляду на висновок суду про відмову у скасуванні наказів, вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, суб'єкт владних повноважень, виконав обов'язок, покладений на нього відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України та довів правомірність прийнятого ним рішення, в той час як, позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції від 10.07.2018р. відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.07.2018 по справі № 820/4533/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Резнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 10.12.2018.