Справа № 2540/2460/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/2460/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Файдюка В.В.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України) про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України), в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командувача військ оперативного командування '' ІНФОРМАЦІЯ_1 '' (військова частина НОМЕР_1 ) від 04.06.2018 р. № 359, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме: накладено дисциплінарне стягнення ''попередити про неповну службову відповідність''.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командувача військ оперативного командування ''Північ'' від 04.06.2018 № 359 ''Про результати внутрішнього фінансового аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 ''.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

13 вересня 2018 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_1 Акуленко Вадима Михайловича надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким він підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) на посаді помічника начальника тилу, відповідно до наказу Міністра оборони України від 28.02.2015 р. № 132.

На підставі пункту 1.30 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на ІІ півріччя 2017 року, пункту 1.43 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту та підпорядкованих територіальних управлінь внутрішнього аудиту на І півріччя 2018 року, Північно-східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Міністерства оборони України було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 за період з 06.05.2015 р. по 28.02.2018 р.

За результатами аудиту було складено відповідну довідку від 26.04.2018 р. та звіт від 27.04.2018 р. № 234/1/31/16, в яких зафіксовано, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 в періоді, що підлягав дослідженню, не було забезпечено дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань використання матеріальних ресурсів номенклатури служби пального. Також, встановлено, що система внутрішнього контролю взагалі не забезпечила контроль за законним використанням ресурсів. Внаслідок відсутності належного контролю з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 за наявністю та законністю використання матеріальних цінностей номенклатури служб пального, а також законним списанням пального по донесенням про наявність та рух пального в підрозділах, проведеним аудитом були встановлені порушення фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до витрат на загальну суму 27 772 507,92 грн.

Враховуючи вищевикладені результати внутрішнього фінансового аудиту, командуванням ВЧ НОМЕР_1 прийнято наказ від 04.06.2018 р. № 359, пунктом 3 якого, за порушення вимог п.п. 3.1.9, 3.2.3, 10.3.6 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 р. № 300, п.п. 6, 7 Положення про інвентаризацію військового майна у ЗСУ, затвердженого постановою КМУ від 03.05.2000 р. № 748, п. 2.5 Порядку списання військового майна у ЗСУ, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 р. № 17, п.п. 1.5, 1.7, 1.20, 3.1.9, 7.21 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.12.2010 р. № 690, п.п. 12, 15 розділу І Інструкції, п.п. 1-8, 10-59 розділу V та п.п. 1-10 розділу ХVIII Інструкції обліку військового майна у ЗСУ, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440, помічнику начальника служби пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову відповідність.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV(далі - Статут), встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

У відповідності з статтею 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідальність військовослужбовців закріплюється статтями 26, 27 Статуту, відповідно до яких військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут) визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

В силу ст. 68 Дисциплінарного статуту, на молодших та старших офіцерів може бути накладене таке дисциплінарне стягнення як попередження про неповну службову відповідність.

Статтею 86 Дисциплінарного статуту встановлено, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст. 73 Дисциплінарного статуту, командувач військ оперативного командування має право щодо офіцерів попереджувати про неповну службову відповідність.

Як визначено статтею 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст. 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 р. № 608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок), який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України.

Розділом ІІ даного Порядку регулюється підстави та предмет службового розслідування. Відповідно до п. 1 зазначеного розділу, службове розслідування призначається у разі, якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, накладення дисциплінарного стягнення, внаслідок чого військовослужбовець буде понижений у посаді, понижений у військовому званні, позбавлений військового звання, звільнений з військової служби.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Витягу з наказу Міністерства оборони України №43 від 02.03.2015 року, лейтенанту ОСОБА_1 передбачено виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 затверджено «Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», відповідно до пункту 15.8 якої встановлено, що надбавка за виконання особливо важливих завдань не виплачується у місяці, у якому наказом відповідного командира (начальника) на військовослужбовця накладене таке дисциплінарне стягнення як попередження про неповну службову відповідність.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Згідно п.2 розділу IV Порядку, особи, які проводять службове розслідування, мають право: запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); з дозволу командира (начальника) військовослужбовця, який скоїв правопорушення, отримувати необхідні документи, які стосуються службового розслідування; за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді; ознайомлюватися з необхідними документами, у разі потреби - знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог законодавства на підставі запиту посадової (службової) особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України; проводити огляд місцевості, приміщення, предметів та документів, що стосуються службового розслідування, за результатами якого складати акт огляду.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 Розділу V Порядку).

Пунктом 3 Розділу Порядку передбачено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

В той же час, згідно пункту 2 розділу ІІ Порядку, службове розслідування не призначається, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог п.п. 3.1.9, 3.2.3, 10.3.6 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 р. № 300, п.п. 6, 7 Положення про інвентаризацію військового майна у ЗС, затвердженого постановою КМУ від 03.05.2000 р. № 748, п. 2.5 Порядку списання військового майна у ЗСУ, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12.01.2015 р. № 17, п.п. 1.5, 1.7, 1.20, 3.1.9, 7.21 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.12.2010 р. № 690, п.п. 12, 15 розділу І Інструкції, п.п. 1-8, 10-59 розділу V та п.п. 1-10 розділу ХVIII Інструкції обліку військового майна у ЗСУ, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440.

В той же час, при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності, службове розслідування за фактами порушень не призначалося та не проводилося. ОСОБА_1 було оголошено попередження про неповну службову відповідність наказом Міністерства оборони України №359 від 04.06.2018 року, який виданий на основі результатів проведеного внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_2 .

Вивчивши та проаналізувавши зміст аудиторського звіту від 27.04.2018 р. №234/1/31/16 та довідки про результати аудиту від 26.04.2018р., колегія суддів встановила, що вони підтверджують факт незабезпечення посадовими особами військової частини НОМЕР_2 дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з питань використання матеріальних ресурсів номенклатури служби пального та факт незаконного списання пально-мастильних матеріалів. Ці документи містять загальні обставини про порушення посадовими особами військової частини НОМЕР_2 вимог чинного законодавства щодо порядку організації та ведення фінансово-господарської діяльності у військовій частині.

Проте, дані документи та матеріали справи в цілому не містять відомостей про те, що саме з вини ОСОБА_1 було завдано збитки, у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо контролю за наявністю та законністю витрачання і списанням пального.

Виходячи з вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що висновок Військової частини НОМЕР_4 про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх функціональних обов`язків є необґрунтованим, протиправним і спростовується матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено заподіяння збитків саме позивачем через його протиправну поведінку у вигляді не виконання (не належного виконання) службових обов`язків, не встановлено вину позивача та причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням збитків.

Таким чином, відповідачем було порушено процедуру притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про невідповідність даного наказу вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Файдюк В.В

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018 року