Справа № 826/14351/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 грудня 2018 року № 826/14351/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- зобов'язати негайно виплатити недовиплачену суму пенсії з урахуванням коефіцієнту 0.393, стажу трудової діяльності за період з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року, починаючи з дня призначення пенсії до моменту вступу рішення в законну силу;

- визнати протиправними дії, зокрема посилання на Інструкцію, затверджену спільним Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 17.08.1993 р. №110, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві як підставу не зарахування періоду трудової діяльності до трудового стажу в період з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального трудового стажу період трудової діяльності з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року на підставі поданих документів: 1) характеристика, видана за місцем роботи; 2) лист, виданий на ім'я позивача, щодо працевлаштування, і з прийняттям мене на роботу в якості співробітника; 3) лист, який адресовано позивачу, щодо інформування про завершення терміну дії трудового договору; 4) запис у трудовій книжці про те, що позивач працював у компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» (Піреллі констракшн Компані Лімітед) в період з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надалі проводити розрахунок пенсії виходячи з коефіцієнту: 0.39300.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що після досягнення пенсійного віку у 2018 році позивач звернувся до Святошинського відділу обслуговування громадян Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з приводу розрахунку пенсії за віком. У відповідь ним було отримано Розпорядження №322664 від 17.04.2018 року, відповідно до якого було розраховано та призначено пенсію у розмірі 8719,22 грн. Проте зі змісту Розпорядження №322664 вбачається, що при розрахунку стажу позивача працівниками Пенсійного фонду було необґрунтовано пропущено період з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року.

Позивач вважає таке неврахування протиправним, оскільки в період з 24.07.1995 по 30.05.1997 він працював на посаді інженера в офіційно зареєстрованому в Міністерствах, податкових органах та фондах представництві компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» (Піреллі констракшн Компані Лімітед) (Великобританія), про що міститься запис в трудовій книжці.

Також позивач зазначає що звертався з цього приводу до органів ГУ ПФУ, проте у своїй відповіді відповідач зазначив як підставу відмови для зарахування період стажу з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року на підставі пункту 2.20 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року № 110.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, пославшись на те, що згідно п. 2.21 вказаної Інструкції, трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, у іноземних кореспондентів, співпрацівників міжнародних організацій та інших прирівняних до них іноземців на території України, зберігаються в м. Києві - в Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв. Ця організація робить відмітку у трудових книжках про прийняття на роботу і про звільнення з роботи. Запис, зроблений у трудовій книжці іноземними представництвами, іноземними кореспондентами, співпрацівниками міжнародних організацій та іншими прирівняними до них іноземцями на території України є недійсними. Отже, на думку відповідача, зарахувати період стажу з 24.07.1995 р. по 30.05.1997 р. немає законних підстав.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 17.03.2018 року отримуєте пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

05.07.2018 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою щодо зарахування до загального трудового стажу період трудової діяльності за період з 24.07.1995 р. по 30.05.1997 р. до загального стажу.

19.07.2018 року ГУ ПФУ листом вих..№42818/02/Л-3495 повідомлено позивача про відмову у зарахуванні зазначеного стажу з посиланням на ст. 24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пункту 2.20 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року № 110.

Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач і звернувся з даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою ст. 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05.11.1991р. (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналіз наведеного свідчить про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує наявність трудового стажу особи, в разі наявності в трудовій книжці неправильних чи неточних записів про періоди роботи, для підтвердження страхового стажу приймаються зокрема архівні довідки.

В матеріалах справи міститься ксерокопія трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2, згідно з записами якої позивач в період з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року працював у компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.».

Також в матеріалах справи міститься лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3905-06/22838-09 від 29.05.2018 року, згідно з яким представництво фірми «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» офіційно зареєстровано Міністерством 17.10.1995 року. Реєстрація представництва є безстроковою та на даний час не скасована.

Таким чином, на думку суду, трудова книжка ОСОБА_1 є достатнім доказом для підтвердження наявного трудового стажу позивача в період з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року.

Відмовляючи ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу період його роботи з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року у фірмі «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві послалось на пункт 2.20 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року № 110 (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до п. 2.20 Інструкції № 58 при відновленні в установленому порядку безперервного стажу для визначення допомоги по державному соціальному страхуванню до трудової книжки працівника за останнім місцем роботи у графу 3 розділу "Відомості про роботу" вноситься запис "Безперервний трудовий стаж відновлений із такого-то числа, місяця, року", у графі 4 робиться посилання на постанову президії відповідної ради профспілок або президії ЦК відповідної галузевої профспілки. Працівникам, які зайняті на сезонних роботах у тих галузях народного господарства, де чинним законодавством допускається підсумування періодів сезонної роботи та збереження безперервного трудового стажу при поверненні в установлений строк на сезонну роботу після міжсезонної перерви, у графі 3 зазначеного розділу трудової книжки робиться запис: "Безперервний стаж роботи зберігається".

Проте судом встановлено, що пункт 2.20 Інструкції № 58 жодним чином не регулює спірні правовідносини, тому посилання ГУ ПФУ на нього при відмові в зарахуванні позивачу до стажу період його роботи з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року - є помилковим.

У відзиві на позовну заяву заперечуючи проти позовних вимог ГУ ПФУ вже посилається на п. 2.21 Інструкції № 58, відповідно до якої (в редакції до 18.07.2018р.) трудові книжки громадян, які працюють за трудовими договорами в іноземних представництвах, у іноземних кореспондентів, співпрацівників міжнародних організацій та інших прирівнених до них іноземців на території України, зберігаються: в м. Києві - в Генеральній дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв, в Автономній Республіці Крим - у філіалі Генеральної дирекції Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв м. Ялти, в областях - в управліннях зовнішніх зносин та зовнішньоекономічної діяльності облдержадміністрацій або підприємствах, визначених обласними державними адміністраціями, у м. Севастополі - в міській державній адміністрації.

Проте п. 2.21 Інструкції № 58 скасовано Розпорядження КМ України № 513-р від 18.07.2018р.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. N 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналізуючи посилання ПФУ в м. Києві у своєму листі від 19.07.2018р. №42818/02/JI-3495 на те, що запис зроблений у трудовій книжці ОСОБА_1 з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року іноземним представництвом є недійсним, суд приходить до висновку, що така відмова є незаконною та формальною, оскільки дане посилання з об'єктивних причин не може слугувати вагомою причиною не зарахування трудового стажу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Судом установлено, що в трудовій книжці, виданій на ім'я ОСОБА_1 наявні записи про його прийняття з 24 липня 1995 року на роботу конcтракшн-інженером у компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» та про його звільнення з вказаної роботи з 30 травня 1997 року у зв'язку із завершенням строку контракту.

Всі записи засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства, запис про звільненні проведено у відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю закону.

Отже, дослідженими судом доказами підтверджено, що позивач дійсно з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року працював у фірмі «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.», яка офіційно зареєстрована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 17.10.1995 року, а тому відмова Пенсійного органу у зарахування вказаного періоду роботи до загального трудового стажу є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У справі «Швидка проти України» («Shvydka v. Ukraine», рішення від 30 жовтня 2014 року, заява № 17888/12) та багатьох інших Європейський суд з прав людини вкотре повторив в практиці Суду принцип, згідно з яким «Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці». З огляду на зазначені вище положення статей 1, 3, 8, 129 Конституції України можна за аналогією стверджувати, що права людини та громадянина, гарантовані законодавством України також мають бути не теоретичними та ілюзорними, а ефективними на практиці.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. «Що стосується соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату в якості права на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам» (п.31 Рішення Європейського Суду з прав людини від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», (Заяви № 68385/10 та 71378/10), яке набуло статус остаточного 26.09.2014 року).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у реалізації в повному обсязі права позивача на отримання пенсії за віком є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, бо забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань у проаналізованих судом нормах національного законодавства.

Водночас суд вважає необґрунтованою вимогу позивача в частині визначення самого коефіцієнту страхового стажу - 0,393, який підлягає застосуванню до розрахунку пенсії пенсіонера, оскільки визначення такого коефіцієнту належить до виключних повноважень саме органів Пенсійного фонду України, а тому суд не вправі втручатись в діяльність цього органу, а лише перевіряє додержання ним вимог чинного законодавства.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Таким чином, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги в цій частині.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ) щодо не зарахування періоду трудової діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) у компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» (Піреллі констракшн Компані Лімітед) з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року до трудового стажу.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ) зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) період трудової діяльності з 24.07.1995 року по 30.05.1997 року у компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» (Піреллі констракшн Компані Лімітед) на підставі записів трудової книжки.

4. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) (нарахувати, виплатити недоплачені суми пенсії) та виплачувати таку пенсію в подальшому згідно з проведеним перерахунком із зарахуванням стажу роботи у компанії «PIRELLI CONSTRUCTION COMPANY LTD.» (Піреллі констракшн Компані Лімітед), записаного в трудовій книжці, з дня досягнення позивачем права на пенсію, а саме з 17 березня 2018 року.

5. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 528,60 гривень (п'ятсот двадцять вісім грн 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська 16, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій