Справа № 0240/3610/18-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

05 грудня 2018 р. Справа № 0240/3610/18-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Томчука А.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідача: Сисак Л.В., Франчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача про поновлення пропущених строків звернення до суду у справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства України

про: визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 16.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Зазначено, що клопотання про поновлення строку звернення до суду буде розглянуто та вирішено у судовому засіданні.

Заява про поновлення строку звернення до суду мотивована тим, що під час розгляду адміністративної справи №802/2003/18-а, позивач дізналась, що підставою для її звільнення за скороченням штатів є лист "Центр пробації" №443/10/Як-18 від 30.05.2018, згідно якого вказано, що ОСОБА_1 не пройшла перевірку відповідності запропонованої посади і її переведення не рекомендовано Управлінням з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України. З огляду на те, що перевід на роботу в іншу організацію було погоджено між керівниками Управління пробації та ДУ "Центр пробації", що викладено в листі №23/10 ЯН від 14.05.2018, а також враховуючи позиції представників Управління пробації та ДУ "Центр пробації" щодо можливого вирішення спору та її працевлаштування, висловлених при бесіді з адвокатом, позивач сподівалась що спір вирішиться в позасудовому порядку. Подальша бездіяльність керівництва ДУ "Центр пробації" та безпідставне звільнення із Управління пробації призвело до невизначеності питання щодо звільнення та працевлаштування, що позбавило позивача можливості визначитись з моментом необхідності звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили поновити строк звернення до суду, вказавши, що під час розгляду адміністративної справи №802/2003/18-а, позивач дізналась, що підставою для її звільнення за скороченням штатів є лист "Центр пробації" №443/10/Як-18 від 30.05.2018, у зв'язку з чим подала змінений адміністративний позов у справі №802/2003/18-а. Ухвалою суду 05.09.2018 змінену позовну заяву повернуто заявнику. Після отримання повного тексту ухвали від 05.09.2018 у справі №802/2003/18-а, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду. У зв'язку з вказаними обставинами просили поновити пропущений строк звернення до суду з позовом ОСОБА_1.

Представник відповідача заперечив щодо поновлення строку звернення позивача до суду, вказавши, що пояснення в клопотанні ОСОБА_1 про те, що нібито вона через правову необізнаність під час першого звернення до суду неправильно сформувала свої вимоги не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, зважаючи на заявлене клопотання позивача, суд зазначає наступне.

Слід розцінювати, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Дотримання строку звернення з позовом є однією з умов для реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Так, згідно ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Частиною 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, позивач у даній справі оскаржує наказ №115/ОС-18 від 30.05.2018 про звільнення у зв'язку зі скороченням штату майора внутрішньої служби ОСОБА_1 з посади старшого інспектора Ямпільського районного сектора з питань пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції зі служби в державній кримінально виконавчій службі України, 31 травня 2018.

Так, суд зважає, що даний адміністративний позов надійшов до Вінницького окружного адміністративного суду 09.10.2018 (вх. №44760/18).

Заявляючи клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач зазначила, що наказом Управління пробації №47/ОС від 02.03.2018 її повідомлено про можливе вивільнення після закінчення 2-місячного терміну з моменту попередження. Відповідно до листа від 14.05.2018 №263/10ЯН Державної установи "Центр пробації" адресованого начальнику Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, позивач дізналась про майбутнє звільнення її та її колег з обійманих посад і направлення їх для подальшого проходження служби до Центру пробації.

Тобто, дізнавшись про майбутнє звільнення, позивач мала сподівання про направлення її разом з іншими колегами для подальшого працевлаштування.

Разом з тим, під час розгляду Вінницьким окружним адміністративним судом справи №802/2003/18-а, вона дізналась про існування листа від 30.05.2018 №443/10/ЯК-18 Державної установи "Центр пробації" , зі змісту якого просили продовжити реалізацію листа Центру пробації від 14.05.2018 №264/10/Ян щодо звільнення працівників органів пробації, крім ОСОБА_1, переведення яких не рекомендовано Управлінням з питань запобігання та виявлення корупції Міністерства юстиції України.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 подала змінений адміністративний позов у справі №802/2003/18-а, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ №115/ОС-18 від 30.05.2018 про звільнення у зв'язку зі скороченням штату майора внутрішньої служби ОСОБА_1 з посади старшого інспектора Ямпільського районного сектора з питань пробації Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції зі служби в державній кримінально виконавчій службі України, 31 травня 2018.

Ухвалою суду 05.09.2018 змінену позовну заяву повернуто заявнику. Після отримання повного тексту ухвали від 05.09.2018 у справі №802/2003/18-а, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до Вінницького окружного адміністративного суду.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, яка гарантує право на судовий захист, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи в адміністративному суді будь-якої інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", Європейська Конвенція "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини» правило встановлення обмежень доступу до суду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Таким чином, захисту підлягає фактично порушене право позивача у публічно-правових відносинах з відповідачем, а рішення відповідача підлягають судовому дослідженню у справі на відповідність законодавству.

Відповідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи вищевикладені обставини, підстави та предмет заявленого адміністративного позову, суд приходить до висновку, що клопотання позивача слід задовольнити, визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити пропущений строк звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 118,119, 121, 122, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача - задовольнити.

Поновити пропущений строк звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до Центрально-західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Томчук Андрій Валерійович