Справа № 820/1167/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2018 р. Справа № 820/1167/18

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Вязмітіновій Т.В.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні ОСОБА_1 окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, 61001, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (адреса: вул. Валентинівська, буд. 22-Б, м. Харків, 61170, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 (надалі за текстом - ОСОБА_3, позивач) звернулась до ОСОБА_1 окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (надалі за текстом - УПФУ в Московському районі м. Харкова), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії (в частині припинення виплати пенсії) Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та визнати протиправною його бездіяльність в частині невиплати ОСОБА_3 пенсії з січня 2016 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_3 (довічно), та сплатити заборгованість за період, починаючи з січня 2016 року.

Крім того, позивач просив суд, звернути постанову до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць та зобов'язати відповідача у встановлений судом строк подати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач є громадянином України та пенсіонером за віком. Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та до грудня 2015 року включно отримувала пенсію шляхом зарахування коштів на рахунок, відкритий в уповноваженому банку - ПАТ "Ощадбанк". У січні 2016 року відповідачем було позивачу припинено виплату пенсії без пояснень причин. В подальшому, позивачу стало відомо, що останній потрібно підтвердити своє місце проживання і у черговий раз з'явитися до відповідного підрозділу Пенсійного фонду. Повідомлення/заяви/рішення відносно підстав припинення виплати пенсії позивачу від управління не надходило.

Вважаючи такі дії (припинення виплати пенсії) та бездіяльність протиправними і такими, що порушують її конституційні права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 26.02.2018 року в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_3 - відмовлено. Відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору до винесення рішення за результатами розгляду адміністративного позову. Відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

19.03.2018 року ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду зупинено провадження в адміністративній справі № 820/1167/18 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії до набрання законної сили судовим рішенням Верховного суду по зразковій справі № 805/402/18 за адміністративним позовом Особа1 до Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії.

17.10.2018 року ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі № 820/1167/18 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Крім того, 17.10.2018 року ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду було зокрема ухвалено перейти до стадії підготовчого провадження по справі №820/1167/18 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії.

Представник відповідача, УПФУ в Московському районі м. Харкова у наданому до суду відзиві на позов (15.05.2018 року за вх.№01.26/22863), проти заявленого позову заперечував в повному обсязі та зазначив, що позивач не перебуває та не перебував на обліку в управлінні, з питань про взяття на облік (призначення та виплати пенсії) позивач ніколи не звертався, а отже управління не приймало жодних рішень (призначення, нарахування, виплати, припинення тощо) щодо ОСОБА_3. В обґрунтування відзиву на позов відповідач надав відповідну довідку від 14.05.2018 року за № 10470/30-06, в якому зазначено, що ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1), на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова не перебувала та не перебуває, пенсію не отримувала та не отримує.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві прохальної частини позивач просив суд розгляд справи проводити без участі останнього.

Слід відмити, що копія ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті разом з судовою повісткою про виклик була направлена на адресу позивача, однак на адресу суду поштою було повернуто конверт з відміткою про причини повернення "за місцем обслуговування".

Відповідно до ч. 11 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України, розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав позов повністю, просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, ОСОБА_3, є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією її паспорта громадянина України серії ЕК № 725045.

Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить копія її пенсійного посвідчення №147070.

Відповідно до довідки управління соціального захисту населення адміністрації Московського району ОСОБА_1 міської ради від 22.10.2016 року № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_1, 61001.

Отже, беручи до уваги наведені обставини, надаючи правову оцінку цим правовідносинам, суд зазначає наступне.

Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Згідно із Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Статтею 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706-VII (надалі за текстом - Закон № 1706-VII) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частинами 1-2 ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Частиною 1 статтею 4-1 Закону № 1706-VII передбачено, що єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.

Згідно ч. 1 статті 5 Закону № 1706-VII довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

07 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 595 "ОСОБА_2 питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської області (надалі за текстом - Порядок №595).

Пунктом 8 Порядку № 595 визначено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З огляду на вищенаведені норми вбачається, що особа, яка бажає надалі отримувати пенсію повинна переміститись на контрольовану українською владою територію для вирішення питання отримання соціальної виплати (пенсії), за місцем фактичного знаходження звернутись до управління ПФУ та надати заяву про переведення пенсійної справи (призначення пенсій, виплату допомоги на поховання, виплату недоотриманої пенсії), а також довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Не заперечуючи проти права позивача - громадянина України отримувати пенсію незалежно від місця проживання та враховуючи позитивний обов'язок держави забезпечити виплату належної за законом пенсії позивачу, що підтверджено численною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", рішення "Пічкур проти України"), суд звертає увагу на те, що позивачем не дотримано визначеного законодавством порядку в частині необхідності звернення до територіального управління Пенсійного фонду України, що знаходиться на контрольованій українською владою території, із відповідною заявою про виплату пенсії (за результатами опрацювання якої відбувається запит та переведення електронної пенсійної справи), як це передбачено п. 8 Порядку № 595.

Матеріалами справі підтверджено, що позивач перемістився з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції до м. Харкова, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_2 від 22.10.2016 року.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою про поновлення виплати пенсії та переведення її електронної пенсійної справи до цього органу Пенсійного фонду. Так само матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідачем було припинено виплату пенсії з січня 2016 року.

Виписка по картковому рахунку не може бути належним доказом, оскільки з цієї виписки не можливо встановити яким саме органом Пенсійного фонду було припинено виплату пенсії та взагалі чи було позивачці поновлено виплату пенсії за її заявою після переміщення з окупованої території.

При цьому згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 24.05.2018 року № 10470/30-06 за підписом начальника Управління ОСОБА_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ніколи не перебувала та не перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, пенсію не отримувала та не отримує.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

ОСОБА_1 окружного адміністративного суду від 17.10.2018 року на адресу позивача було направлено запит з підстав виконання вимог п. 4 ст. 9 КАС України, а саме надати безпосередньо до канцелярії суду (м. Харків, вул. Сумська, 3 "Б-6", 3-й поверх) в строк до 09.11.2018 року інформацію з документальним підтвердженням стосовно звернення позивача до відповідача із заявою з підстав припинення виплати управлінням пенсії, а також докази перебування позивача на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова для підтвердження обставин викладеної у адміністративному позові - ОСОБА_3.

Однак, на адресу суду поштою було повернуто конверт з відміткою про причини повернення "за місцем обслуговування".

Таким чином, судом в ході розгляді справи встановлено, що позивач з питання взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи до відповідача не звертався.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги посилання відповідача на те, що Управління не приймало жодних рішень (призначення, нарахування, виплати, припинення тощо) щодо пенсії ОСОБА_3.

У зв'язку з тим, що позивач на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, як внутрішньо переміщена особа не перебувала та відповідно не отримувала пенсію, відповідач фактично не міг припинити виплату пенсії позивача у звязку з проведенням обміном інформації по внутрішньо переміщеним особам, шляхом співставлення бази даних одержувачів пенсії та Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Слід також, зазначити, що на виконання вимог п. 4 ст. 9 КАС України, на запит суду (17.10.2018 р.) Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (05.11.2018 року вих.№30064-02/20) до канцелярії суду було подано відповідь від 07.11.2018 року вх.№01-26/58727/18, в якому зазначено, що за даними об'єднаних управлінь Пенсійного фонду України в Харківській області та м. Харкова, а також управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_5 управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_3 на обліку не перебуває та пенсію не отримує.

За таких встановлених обставин справи, суд вважає, що оскільки позивач не звертався до відповідача з питанням про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та із заявою про переведення її пенсійної справи, відсутні підстави для визнання протиправними дії Управління в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_3, з січня 2016 року та зобов'язання поновити виплату такої пенсії сплативши заборгованість.

З огляду на вищевикладене, в межах розгляду цієї справи судом не встановлено порушень прав позивачки з боку відповідача, які б потребували судового захисту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про звернення до негайного виконання виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов'язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського обєднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського обєднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

У даному випадку з огляду на положення ст. 371 КАС України, а також висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову, то у суду відсутні підстави для звернення рішення суду до негайного виконання, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання позивача необхідно відмовити.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення у встановлений судом строк, суд зазначає наступне.

Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Оскільки під час розгляду даної справи суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то у суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача заявленого відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1, 61001, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Державного бюджету України (одержувач: розрахунковий рахунок 4012, отримувач коштів УК Основ"ян/мХар Основ"янсь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999628, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок, за подання адміністративного позову.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 грудня 2018 року.

Суддя Ю.О. Супрун