Справа № 817/1377/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1786/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сеника Р.П., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року, ухвалене суддею Дорошенко Н.О., 15:50:53 год., м. Рівне, дата складання повного тексту рішення 3 серпня 2018 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказу, подання, -

В С Т А Н О В И В:

18.05.2018 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» звернулося до суду з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» від 01.08.2017 року № 1141 в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Білоруський льон - Україна» спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності;

визнати протиправним та скасувати подання Державної фіскальної служби України від 14.07.2017року № 12036/5/99-99-14-06-02-16.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України» від 01.08.2017 №1141 в частині застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Білоруський льон - Україна» спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності. Визнано протиправним та скасовано подання Державної фіскальної служби України від 14.07.2017 №12036/5/99-99-14-06-02-16 в частині, яка стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що подання про застосування до ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна» спеціальної санкції внесене ДФС України до Мінекономрозвитку України з непередбачених законом підстав, при відсутності підтвердженого актом документальної перевірки факту порушення валютного законодавства, за формою і змістом не відповідає вимогам, встановленим законом, що дає підстави для висновку про протиправність такого подання в частині, що стосується позивача. Оскільки, виникнення правових наслідків у вигляді застосування до ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна» індивідуального режиму ліцензування перебуває в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку з оскарженим поданням, а тому зазначене подання порушило права та законні інтереси позивача на свободу здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування подання Державної фіскальної служби України від 14.07.2017 №12036/5/99-99-14-06-02-16 в частині, яка стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна», є обґрунтованою, відповідає встановленим судом обставинам справи, а тому підлягає задоволенню.

Крім того, суд першої інстанції також зазначив, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України наділене повноваженнями щодо перевірки подання фіскального органу на відповідність вимогам статті 37 Закону №959-XII та зобов'язане вживати відповідних заходів з метою отримання необхідної інформації для прийняття обґрунтованого рішення щодо суб'єкта господарювання, відносно якого внесено подання про застосування спеціальної санкції, з метою уникнення безпідставного застосування санкцій за відсутності порушення вимог чинного законодавства України.

З огляду на те, що спеціальну санкцію щодо ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна» застосовано необґрунтовано, з порушенням процедури, встановленої законом, без урахування всіх обставин, чим порушено права та законні інтереси Товариства, суд першої прийшов до висновку, що позовна вимога ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна» про визнання протиправним та скасування наказу Мінекономрозвитку України від 01.08.2017 №1141 про застосування до позивача спеціальної санкції відповідає підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що санкція застосовується Міністерством до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності за порушення, які виявлені, зокрема, правоохоронними органами на підставі їх подання, в яких зазначаються факти порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності Закону або пов'язаних з ним законів. Оскільки подання відповідає вимогам Закону та містить всю необхідну інформацію, наказом Мінекономрозвитку правильно застосовано до позивача спеціальну санкцію у вигляді індивідуального режиму ліцензування. Відтак, вважає, що у Мінекономрозвитку не було підстав для незастосування до ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна» спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність всіх необхідних даних у поданні та прийняття відповідного наказу є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Білоруський льон - Україна» () зареєстроване 24.06.2010 року виконавчим комітетом Донецької міської ради; перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області; види діяльності: 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами, 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок, 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, 47.51 Роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах, 52.10 Складське господарство, 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації. Засновником товариства зі 100-відсотковою часткою статутного капіталу є Республіканське унітарне виробничо-торговельне підприємство «Оршанський льонокомбінат», Вітебська область, м. Орша, Білорусь.

14.07.2017 року листом № 12036/5/99-99-14-06-02-16 Державною фіскальною службою України на адресу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (Департамент регулювання зовнішньоекономічної діяльності), на виконання спільної постанови Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 26.12.1995 року № 1044 «Про заходи щодо забезпечення контролю за зовнішньоекономічною діяльністю та валютного контролю», та відповідно до наказу Міністерства економіки України і ДПА України від 09.11.2006 року №340/672 «Про затвердження Порядку взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій», надіслано інформацію по 124 українських та 143 іноземних суб'єктах господарської діяльності для застосування спеціальних санкцій згідно зі статтею 37 Закону України від 16.04.1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність».

В додатку до листа від 14.07.2017 року № 12036/5/99-99-14-06-02-16 в табличному вигляді під порядковим номером 71 зазначено ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна».

01.08.2017 року Міністерством економічного розвитку і торгівлі України видано наказ №1141 «Про застосування спеціальної санкції - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України», відповідно до статті 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», на підставі подання Державної фіскальної служби України від 14.07.2017 року № 12036/5/99-00-14-06-02-16.

Відповідно до пункту першого цього наказу за порушення пов'язаних із Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» законів України, що встановлюють порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті, а саме статей 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у 40-денний строк з дня набрання чинності цим наказом застосовано спеціальну санкцію індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України, зазначених у додатку до цього наказу.

У пункті другому наказу зазначено, що розгляд зовнішньоекономічних контрактів і видачу ліцензій на проведення зовнішньоекономічних операцій суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, зазначеними в додатку до цього наказу, здійснювати відповідно до Положення про порядок видачі разових (індивідуальних) ліцензій, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 17.04.2000 року №47.

В додатку до наказу № 1141 від 01.08.2017 року Мінекономрозвитку України під порядковим номером 65 зазначено ТОВ «ТД «Білоруський льон - Україна».

Матеріалами справи стверджено, що 23.08.2017 року на адресу позивача управлінням міжнародного співробітництва та європейської інтеграції Рівненської обласної державної адміністрації надіслано лист від 08.08.2017 року за номером вих-677/0202/17, яким повідомлено про застосування, відповідно до наказу Мінекономрозвитку України № 1141 від 01.08.2017 року, спеціальної санкції, передбаченої статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», - індивідуальний режим ліцензування з 10 вересня 2017 року.

Про застосування спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності за порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» при проведенні розрахунків із «РУПТП «Оршанський льонокомбінат» (Республіка Білорусь) за контрактом від 10.02.2014 року № ТАН-149/14 на суму 116640 дол. США Мінекономрозвитку України повідомило позивача листом від 31.08.2017 року вих. № 4102-13/30484-07.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в Україні є юридичні особи, зареєстровані як такі в Україні і які мають постійне місцезнаходження на території України (підприємства, організації та об'єднання всіх видів, включаючи акціонерні та інші види господарських товариств, асоціації, спілки, концерни, консорціуми, торговельні доми, посередницькі та консультаційні фірми, кооперативи, кредитно-фінансові установи, міжнародні об'єднання, організації та інші), в тому числі юридичні особи, майно та/або капітал яких є повністю у власності іноземних суб'єктів господарської діяльності.

До видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб'єкти цієї діяльності, належать, зокрема, експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили (стаття 4 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»).

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що суб'єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України.

Стаття 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» містить перелік спеціальних санкцій, які можуть застосовуватися до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності за порушення цього або пов'язаних з ним законів України:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служби, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

Процедура підготовки Державною податковою адміністрацією подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Міністерства економіки України, розгляду цих подань Мінекономіки та передачі ним наказів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій до Державної податкової адміністрації визначена Порядком взаємодії Міністерства економіки України та Державної податкової адміністрації України з питань застосування спеціальних санкцій, затв. наказом ДПА України та Міністерства економіки України № 340/672 від 09.11.2006 року.

Вказаний Порядок містить аналогічні положення щодо форми та змісту подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, визначеного Положенням про застосування спеціальних санкцій.

Положення про застосування спеціальних санкцій визначає порядок застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальних санкцій, передбачених ч.3 ст.37 Закону № 959-XII до українських суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності та відповідно до пункту 4.2 Положення подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб'єктів ЗЕД повинні містити таку інформацію: найменування та реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб'єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство; відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України; вид спеціальної санкції, яка пропонується застосувати, та іншу доцільну інформацію.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що подання ДФС України від 14.07.2017 року № 12036/5/99-99-14-06-02-16, які стали підставою для прийняття наказів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1141 від 01.08.2017 року про застосування спеціальної санкції у вигляді індивідуального режиму ліцензування, містили всі обов'язкові дані: назву і реквізити суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності України, відомості про зміст правопорушення, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, назву і реквізити контрагента, тобто, за формою та змістом відповідали вимогам ч.3 ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а тому у відповідача не було передбачених законодавством підстав для відмови у застосуванні до позивача спеціальної санкції та її зміни в подальшому.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, здійснивши опрацювання подання ДФС, в тому числі пункту 71 додатку щодо застосування до позивача спеціальної санкції встановило, що подання відповідає вимогам Закону та містить всю необхідну інформацію, необхідну для застосування соціальної санкції. Наказом Мінекономрозвитку від 01.08.2017 року № 1141 застосовано до позивача спеціальну санкцію у вигляді індивідуального режиму ліцензування на підставах передбаченим Законом та у порядку, визначеному Положенням.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ був прийнятий на підставах, передбачених ст.37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», із дотриманням порядку, визначеного Положенням про порядок застосування до об'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затв. наказом Мінекономіки № 52 від 17.04.2000 року, та з урахуванням вимог Порядку взаємодії Міністерства економіки України та ДПА України з питань застосування спеціальних санкцій, затвердженого спільним наказом № 340/672 від 09.11.2006 року.

Даючи оцінку доводам суду першої інстанції про те, що позивачем не було порушено норм Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», оскільки не було відомостей про зміст порушення та посилання на конкретні відомості про порушення апеляційний суд зазначає наступне.

Так, предметом оскарження в даній справі є наказ Мінекономрозвитку, порядок, підстави та принципи застосування якого встановлюються спеціальним законодавством в сфері зовнішньоекономічної діяльності, зокрема законом, Положенням і Порядком взаємодії.

Разом з цим, судом першої інстанції при винесенні рішення застосовано норми податкового законодавства, які у спірних правовідносинах не підлягають до застосування.

При цьому, висновок суду першої інстанції щодо того, що факт порушення податкового, валютного чи іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, що може бути встановлено за результатами документальної перевірки платника податків суперечить імперативній нормі, закріпленій в абзаці другому частини першої статті 37 Закону.

Окрім того, даний висновок суду першої інстанції грубо суперечить вимогам пункту 2.1 Порядку взаємодії, яким передбачено, що подання готуються на підставі відповідних матеріалів, які свідчать про порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність».

При цьому, законодавством не передбачено, які саме матеріали мають свідчити про порушення суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності Закону.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено, що як випливає із вимог статті 37 Закону так і Порядком взаємодії чітко визначено, що подання, в якому наявна інформація, передбачена Законом, є єдиною підставою для застосування центральним органом виконавчої влади до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності спеціальної санкції.

Так, жодним нормативно-правовим актом не передбачено форми чи змісту документу, на підставі якого встановлюється порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що стає підставою для подання ДФС.

При цьому, частинами 2 та 3 статті 37 Закону визначено вимоги, яким повинно відповідати подання та порядок застосування санкції на підставі даного подання, що було дотримано Мінекономрозвитку.

Із зазначеного випливає, що ініціатором подання - ДФС України не порушено жодної норми при підготовці подання, що б свідчило про протиправність оскаржуваного подання.

При цьому, в поданні зазначено інформацію, що вид спеціальної санкції, яку запропоновано застосувати до позивача за порушення вимог статті 1 Закону, а не за порушення норми податкового законодавства, як про це зазначає суд першої інстанції.

Тобто, Законом передбачено обов'язок резидента повернути грошові кошти на територію України. Для взяття державою під контроль зовнішньоекономічної операції позивача достатньо самого факту незавершення у встановлений строк зовнішньоекономічної операції, зокрема ненадходження товару чи грошових коштів на митну територію України.

Порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями здійснюється банком, як агентом валютного контролю, що передбачено Інструкцією про порядок здійснення контролю за експортними імпортними операціями, затв. постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року № 136 (далі - Інструкція № 136).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 136 банк контролює дотримання резидентом установлених законодавством строків розрахунків

У поданні ДФС зазначено, що порушення позивачем валютного законодавства встановлено по зовнішньоекономічних договорах, укладених між TOB «ТД «Білоруський льон - Україна» та РУПТП «Оршанський льонокомбінат», на підставі повідомлення ПАТ «Кредобанк».

Судом першої інстанції не досліджено акту та не надано оцінку тому, що вказаною в поданні ДФС довідкою банку ГІАТ «Кредобанк» від 08.04.2016 року № 52-3807/16 підтверджено незарахування в установлені законом законодавчі строки валютної виручки на виконання зовнішньоекономічних контрактів, укладених між TOB «ТД «Білоруський льон - Україна» та РУПТП «Оршанський льонокомбінат».

Таким чином, факт порушення TOB «ТД «Білоруський льон - Україна» статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» був встановленим та документально підтвердженим.

Судом першої інстанції, в порушення вимог п. 2.1 Порядку взаємодії не встановлено, що надана в поданні інформація, в тому числі щодо встановлення порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» є достатньою в розумінні частини третьої статті 37 Закону для застосування до позивача TOB «ТД «Білоруський льон - Україна» спеціальної санкції, вид якої було визначено у відповідності до вимог п. 2.3 Порядку взаємодії.

Враховуючи підтвердження в судовому засіданні обставин, якими відповідач обґрунтував свої твердження про порушення позивачем вимог Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а відтак й покладених в основу оскаржуваних наказів, приймаючи до уваги вірне застосування останнім приписів чинного законодавства, заявлений позивачем позов є безпідставним, через що задоволенню не підлягає.

Інші висновки рішення суду першої інстанції колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає безпідставними і недостовірними, оскільки такі не відповідають вимогам Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та іншим підзаконним актам у сфері регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, безпідставними є позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім "Білоруський льон - Україна" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказу, подання, тому в задоволенні таких необхідно відмовити.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для скасування та прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року у справі № 817/1377/18 скасувати та у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Білоруський льон - Україна» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування наказу, подання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. П. Сеник
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 10.12.2018.