Справа № 0440/6112/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Справа № 0440/6112/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
13.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку, нарахуванні та виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, звільненого через хворобу, у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п. а ст.13 ЗУ Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 01.01.2016 року;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії без обмеження граничного розміру, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, звільненого через хворобу, у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п. а ст.13 ЗУ Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 13 ЗУ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та щомісячно проводити відповідні виплати, починаючи з 01.01.2016 року, з урахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, передбачаючи збільшення виплат;
- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом місячного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.
17.08.2018 ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Павловського Д.П. позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.
27.09.2018 позивачем на виконання ухвали суду від 17.08.2018 було усунено недоліки позовної заяви.
16.10.2018 згідно розпорядження в.о. керівника Дніпропетровського окружного адміністративного суду за № 2618д, у зв'язку із відстороненням судді Павловського Д.П. від посади та на виконання розпорядження керівника апарату суду від 04.10.2018р. №116, на підставі повторного автоматичного розподілу справ, вказану справу було передано для розгляду судді Захарчук-Борисенко Н.В.
Відповідно до реєстру передачі справ № 3445/18 від 16.10.2018, справу №0440/6112/18 було передано судді Захарчук-Борисенко Н.В. безпосередньо 17.10.2018, що підтверджується відповідним написом в даному реєстрі в графі: передав 17.10.2018.
Ухвалою суду від 19.10.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні.
15.11.2018 від відповідача надійшов письмовий відзив проти позову, в якому відповідач просив здійснювати розгляд справи за правилами загального провадження та залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову. Ухвалою суду від 20.11.2018 у задоволенні заяви було відмовлено.
Також відповідач у письмовому відзиві проти позову заперечував в повному обсязі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити та зазначив, що у відповідності до п.3 Порядку №45 ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Дніпропетровській області було надано довідку про розмір грошового на імя позивача, на підставі якої останньому було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017, також рішенням уряду чітко визначені розміри та види грошового забезпечення, з яких необхідно визнати розмір перерахованої пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області не наділено повноваження визначати розмір грошового забезпечення та змінювати його, відповідальність за внесення тих чи інших складових грошового забезпечення до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії покладається на установу, якою видавалась довідка. Що стосується виплати позивачу пенсійного забезпечення з урахуванням індексу інфляції з 01.01.2016 року, то на думку відповідача, вказана вимога є передчасною, оскільки стаття 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» наголошую, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції, в даному випадку предметом судового спору встановлення саме відсотку пенсійної виплати, а отже позивачу суми пенсії ще не перераховувалась та не нараховувався новий її розмір, з урахуванням такого перерахунку.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Згідно свідоцтва про хворобу № 365 від 12.12.2006, виданого військо - лікарською комісією ГУ УМВС України в Дніпропетровській області (форма свідоцтва затверджена Наказом МВС України № 85 від 06.02.2001) позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.
Відповідно до витягу з наказу Управління МВС України в Дніпропетровській області від 25.12.2006 №221 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 29.12.2006 за п. «б» ст. 64 Положення № 114 у запас (через хворобу) з вислугою років у пільговому обчисленні 20 років 05 місяців 15 днів.
29.05.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії з 01.01.2016 з врахуванням «додаткових 5 % до пенсії пенсіонерам по хворобі».
12.06.2018 відповідач листом № Г8482-18 відмовив у перерахунку пенсії відповідно до п «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідних сум грошового забезпечення у зв'язку тим, що позивач звільнений по статті 64 «б» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас, а не у відставку.
До того ж, у вказаному листі зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу було проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»( в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу,прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом,особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станомздоров'я-55процентіввідповіднихсумгрошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
02.07.2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, який згідно п.1 його розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Закон України «Про Національну поліцію» був опублікований 06.08.2015 року в газеті «Голос України» (№141-142), тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України «Про міліцію» є 07.11.2015 року.
Згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»( в редакції, що діє на час спірних правовідносин), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоровя, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема:1) у звязку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у звязку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.
Як свідчить аналіз норм чинного законодавства, право на призначення пенсії у розмірі 55 %відповідних сум грошового забезпечення має особа, яка звільнена за станом здоровя відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».
У той же час, відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що оскільки позивач звільнений через хворобу у запас Збройних сил України, а не звільнений у відставку за станом здоровя, він не має права на вказану доплату.
Проте, суд не погоджується з вказаною позицією пенсійного органу, оскільки Законом чітко передбачені підстави звільнення поліцейських і такого визначення як звільнення у відставку за станом здоровя Закон не містить.
Суд звертає увагу, що Законом передбачено звільнення через хворобу, тому позиція відповідача щодо незастосування вказаної норми до позивача є хибним тлумаченням норм чинного законодавства.
Крім того, суд звертає увагу, що після набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» підзаконних нормативно-правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово-лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів, прийнято не було.
Між тим, до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», діяв Закон України «Про міліцію», яким були врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників міліції, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені в Законі України «Про Національну поліцію».
Окрім цього, питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ були врегульовані також Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення № 85) та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі - Порядок № 85), затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85.
Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку № 85 встановлено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».
Відповідно до підпункту 1.117. 1 пункту 1.117Порядку № 85 свідоцтво про хворобу у мирний час складається на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.
Таким чином, на думку суду, юридично визначальним у даних правовідносинах є також факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб,відповідно до діючого підзаконного нормативного акту - Порядку № 85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу № 365 від 12.12.2006, хоча формулювання «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у п. 2 ч. 1ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - «непридатність до служби в поліції». Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.
Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу з урахуванням 5 %, внаслідок отриманого захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.45 Закону №1058, якою встановлено, що перерахунок пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15-го числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15-го числа.
Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою 29.05.2018, перерахунок призначеної йому пенсії за віком необхідно здійснити з 01.05.2018.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов'язання відповідача подати до суду у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Таким чином, вказаною статтею встановлено право, а не обов'язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов'язати суб'єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.
Проаналізувавши обставини справи, суд не вбачає достатніх підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по вказаній адміністративній справі, оскільки судове рішення є обов'язковим до виконання, у тому числі, в примусовому порядку, а за невиконання рішення суду передбачена відповідальність.
Згідно з вимогами ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем в частині позовних вимог.
Крім того, судом не можуть бути взяті до уваги обґрунтування відзиву відповідача, оскільки вони спростовані наданими позивачем доказами та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до вимог ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.
З урахуванням викладеного та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в перерахунку, нарахуванні та виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, звільненого через хворобу, у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п. а ст.13 ЗУ Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з 01.01.2016 року.
Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, нарахування та виплату пенсії без обмеження граничного розміру, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, звільненого через хворобу, у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення відповідно до п. а ст.13 ЗУ Про Пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, з урахуванням індексу інфляції відповідно до приписів статті 13 ЗУ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати та щомісячно проводити відповідні виплати, починаючи з 01.05.2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум, до змін у законодавстві, передбачаючи збільшення виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко