Справа № 140/2383/18
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року ЛуцькСправа № 140/2383/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання бездіяльності відповідача щодо повернення Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області постанови №489877 від 19.07.2018 без прийняття до виконання протиправною та зобов'язання відповідача повернути без виконання Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області постанову №489877 від 19.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Гладніковим І.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2018 ВП №57465856, щодо примусового виконання постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн.

Проте, позивач постанову Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 оскаржив в судовому порядку, про що 06.11.2018 подав до Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області відповідну заяву, у якій просив виконавчий документ повернути стягувачу на підставі п.1 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

19.11.2018 Перший відділ ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області повідомив позивача про неможливість повернення виконавчого документа стягувачу.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо повернення Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області постанови №489877 від 19.07.2018 без прийняття до виконання протиправними, а тому просить суд зобов'язати відповідача повернути без виконання Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області постанову №489877 від 19.07.2018.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2018 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У визначений суддею строк, позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, суддею одноособово згідно Розділу 2 Глави 11 "Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ" Кодексу адміністративного судочинства України. (далі - КАС України)

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на те, що перед відкриттям виконавчого провадження ним було здійснено перевірку виконавчого документа на відповідність вимогам, зазначеним у ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" та встановлено, що постанова Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 850 грн. пред'являється до виконання вперше, відповідає вимогам, зазначеним у ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", підстави для повернення виконавчого документа стягувану відсутні. У зв'язку із чим, вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а відтак просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача повністю.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Як визначено частиною четвертою статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки в судове засідання особи, які беруть участь у справі, не прибули, а дану справу можливо розглянути і вирішити на основі наявних матеріалів, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області знаходиться виконавче провадження №57465856 щодо примусового виконання постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн.

19.10.2018 державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Гладніковим І.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57465856 по примусовому виконанні постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 850 грн.

06.11.2018 позивач, у зв'язку із оскарженням до Луцького міськрайонного суду Волинської області постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 850 грн., подав до Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області заяву, у якій просив виконавчий документ повернути стягувачу, на підставі п.1 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

19.11.2018 Перший відділ ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області повідомив позивача про неможливість повернення виконавчого документа стягувачу.

Позивач, вважаючи бездіяльність Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області щодо повернення Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області постанови №489877 від 19.07.2018 без прийняття до виконання протиправною, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Проаналізувавши спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документу визначені ч.1, 3 ст.4 Закону. Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Частиною 4 статті 4 Закону визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

Таким чином, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 18.10.2018 на виконання до Першого відділу ДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області надійшла постанова Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про накладення на громадянина ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 850 грн.

З наявної в матеріалах справи копії постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 та копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2018 вбачається, що постанова Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області про накладення штрафу №489877 від 19.07.2018 набрала законної сили 29.07.2018.

Як встановлено судом, 19.10.2018 державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Гладніков І.С., перевіривши постанову на відповідність її вимогам ст.4 Закону, в тому числі щодо набрання нею законної сили, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №57465856 по примусовому виконанні постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в розмірі 850 грн.

Таким чином, оскільки на момент відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області Гладніковим І.С., постанова Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області №489877 від 19.07.2018 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн., відповідала вимогам ст.4 Закону та набрала законної сили, суд приходить висновку про відсутність у державного виконавця правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак про законність його дій при відкритті виконавчого провадження та відмови позивачу у поверненні виконавчого документа стягувачу без виконання.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що п.1 ч.4 ст.4 Закону, на яку посилається позивач при зверненні до суду, застосовується виключно на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, тобто у випадках, коли виконавчий документ ще не прийнято державним виконавцем до виконання.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Суд акцентує увагу також і на тому, що ефективний спосіб правового захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Таким чином, суд не може зобов'язувати відповідача вчиняти дії чи виносити рішення щодо повернення без виконання постанови Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області від 19.07.2018, оскільки, в цьому випадку суд бере на себе функції та повноваження Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька ГТУЮ у Волинській області щодо вчинення виконавчих дій, а відтак, обраний позивачем спосіб захисту не може бути застосований в спірних правовідносинах.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у поверненні Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Волинській області постанови №489877 від 19.07.2018 без прийняття до виконання, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а відтак у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про виконавче провадження", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, адреса: АДРЕСА_1.

Відповідач: Перший відділ державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, адреса: 43025, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27-а.

Суддя Ю.Ю. Сорока