Справа № 804/752/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 жовтня 2018 р. Справа № 804/752/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Голобутовського Р.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача, яка виразилась в невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) - протиправною;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість речового майна, що підлягає видачі при звільненні в запас (у відставку) в розмірі 78912,57 грн.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про закриття провадження в адміністративній справі з огляду на наступне.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 04.07.2016 №220 ОСОБА_1 звільнено в запас за станом здоров`я. 29.08.2016 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про видачу довідки розрахунку по речовій службі. На підставі зазначеного рапорту, позивачу надали довідку №2, за підписами посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якої, розмір грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі при звільнені в запас становить 78912,57 грн. Проте, позивач зазначає, що грошової компенсації, а також, відповіді на інформаційні запити не отримав. З огляду на викладене, звернуся з даною позовною заявою до суду.

31.01.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Бондар М.В.) позовну заяву залишено без руху.

23.02.2018 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Бондар М.В.) позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.05.2018 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2018 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до Розпорядження № 2091д від 07.08.2018 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку із перебуванням судді Бондар М.В. у тривалій відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Голобутовського Р.З.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року позовну заяву залишено без руху.

21.08.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшло клопотання від позивача на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.08.2018 року, до якої додано належним чином завірені копії додатків до позовної заяви для суду та копію позовної заяви з належним чином завіреними копіями додатків для відповідача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника справи. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до вимог пунктів 2, 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Положеннями частини першої статті 190 Цивільного кодексу України передбачено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (частина третя статті 386 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи видно, що у даній справі позов заявлений з підстав неотримання позивачем відповідної компенсації за речове майно під час звільнення в запас, що стало причиною позбавлення права власності позивача, зокрема, володіти, користуватися й розпоряджатися об`єктом власності (грошовими коштами).

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а мають бути розглянуті за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду (у складі: головуючого судді: Князєва В.С., судді доповідача: Ситнік О.М., суддів: Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Гудими Д.А., Данішевської В.І., Золотнікова О.С., Кібенко О.Р., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Рогач Л.І., Саприкіної І.В., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.) висловленою в постанові від 13.06.2018 року у справі № 161/13250/15-ц (№ 14-173цс18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд роз`яснює позивачу, що пред`явлені вимоги мають розглядатись в порядку цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом.

Керуючись статтями 238, 239, 242, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Р.З. Голобутовський