Справа № 758/11591/16-а
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.

суддів Федотова І.В.

Коротких А.Ю.

при секретарі Біднячук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, щодо відмови в призначені пенсії по втраті годувальника.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з'ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Станом на 11 грудня 2018 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача не з'явився, будучи належним чином повідомленим, що не перешкоджає слуханню спірного питання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Райгород Сітковецького району Вінницької області.

Позивачка перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

13.04.2004 року у виконкомі Пелагеївської селищної ради м. Торез Донецької області було зареєстровано шлюб позивачки з ОСОБА_4 (а.с. 21-копія свідоцтва про одруження).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер (а.с.12-копія свідоцтва про смерть).

Після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивачка додала трудову книжку померлого, акт про спільне проживання, копію свідоцтва про смерть та копію свідоцтва про шлюб (а.с.14).

Рішенням від 27.04.2016 року відповідач відмовив ОСОБА_3 в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки нею не наданий документ, що засвідчує факт її перебування на утриманні померлого годувальника, виданий згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (а.с.13).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною 3 вказаної статті, визначено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2.3. Порядку, до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника має бути додано, зокрема, документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

В пункті 2.11. Порядку, вказано, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, разом з заявою позивачкою подано на підтвердження її проживання разом з померлим чоловіком акт від 08.04.2016 року, складений мешканцями будинку АДРЕСА_1 підписи яких засвідчено заступником начальника дільниці №3 комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». &?д;

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений акт не є належним доказом, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, відповідно до пункту 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

А тому, позивачкою фактично не надано документ про перебування її на утриманні померлого годувальника.

Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що видані на ім'я позивачки і на ім'я померлого чоловіка ОСОБА_4 (а.с.16,17-копії довідок), в яких зазначено їх фактичне місце проживання, як вбачається з розписки-повідомлення про прийняття заяви і документів (а.с.14), ОСОБА_3 відповідачеві не надавались.

Крім того, колегією суддів встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В позові ОСОБА_3 просить скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 27.04.2016 року про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника та зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію по втраті годувальника, на підставі ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Враховуючи, що позивачу вже призначено один з видів пенсії згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором, в даному випадку мова може йти лише про переведення з одного виду пенсії на інший.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів про перебування її на утриманні померлого годувальника.

За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому у її задоволенні необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2018 року.