Справа № 1340/4805/18
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1340/4805/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Львів

14 год. 48 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Кушика Й.-Д.М., представника позивача ОСОБА_1, представниці відповідача Кулініч О.А., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивачка) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якій просить:

- прийняти позовну заяву до розгляду;

- розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження;

- звільнити позивачку від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви;

- визнати неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати позивачці з 01.06.2018 пенсії за віком та зобов'язати відповідача виплатити їй заборгованість по пенсії за віком, що виникла у період червень 2018-вересень 2018 включно;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов'язання відповідача подати у встановлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначено те, що дії відповідача щодо припинення виплати призначеної ОСОБА_3 пенсії за віком як внутрішньо переміщеній особі є протиправними, порушують її право на пенсійне забезпечення, тому звернулась із цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 15.11.2018 провадження у цій справі відкрито за правилами спрощеного провадження у судовому засіданні, з викликом сторін.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити.

Представниця відповідача проти позову заперечив повністю, з підстав, що викладені у письмовому відзиві на позовну заяву за вх. № 4052/08.01-4 від 29.11.2018 (а.с.43-44).

В усних пояснення суду зазначила, що Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам утвореної при Шевченківській районній адміністрації м. Львова (Витяг з Протоколу № 14 від 20.07.2018 № 482) винесено рішення відповідно до п. 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, про відновлення позивачці виплати пенсії.

Також зазначила про те, що за період з червня 2018 рік по вересень 2018 року позивачці нараховано доплату в розмірі 9355,80грн.

Просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, встановив таке.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.26), перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 12.09.2017 року № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 28).

На обліку осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та на облік в Личаківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова як одержувач пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перебуває з 24.10.2017 року.

З червня 2018 позивачці не виплачувалася пенсія. На її запити про причини припинення виплати пенсії відповідач надіслав лист від 13.08.2018 року №2868/136/0-20/03.11-36, в якому вказав, що припинення і поновлення виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам проводиться відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування).

Також зазначив про те, що позивачка звернулася 05.07.2018 року із заявою (вх. № 1974 від 05.07.2018) у Шевченківський відділ обслуговування громадян в м. Львові (сервісний центр) про поновлення виплат пенсії.

Крім того, зазначив про те, що Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Шевченківській районній адміністрації м. Львова (Витяг з Протоколу № 14 від 20.07.2018 № 482) винесено рішення відповідно до п. 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 про призначення (відновлення) позивачці виплату пенсії.

У зв'язку з припиненням виплати пенсії, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом.

Вирішуючи справу, суд керується таким.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

З 22.11.2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014, яким відповідно до Конституції та Законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб (далі - Закон № 1706-VII).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VІІ, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 7 Закону № 1706-VII, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 зафіксовано, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 (далі Порядок № 509), строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлений не був.

Постановою Кабінету Міністрів № 352 від 08.06.2016 внесено зміни до постанови № 509, згідно з якими встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону № 1706-VII.

Згідно з приписами ст. 12 Закону № 1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами пункту 7-1 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до ст. 12 Закону № 1706-VII приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Судом встановлено, що відповідачем припинено виплату позивачці пенсії з 2018 року по вересень 2018 року, при цьому рішення про припинення виплати такої не приймалося. У своїх поясненнях відповідач не обґрунтував підстави припинення виплат позивачці - ОСОБА_3, при цьому зазначив, що Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (Витяг з Протоколу № 14 від 20.07.2018) ОСОБА_3 відновлено таку виплату. Кошти обчислено, нараховано, обліковано у в органі, що здійснює соціальні виплати, проте не виплачено через відсутність відповідного порядку. Вважає, що оскільки виплату пенсії відновлено, підстав для визнання протиправними його дій по припиненню немає.

Суд критично оцінює покликання відповідача рішення про відновлення виплати пенсії позивачки і не виплату обчислених та облікованих коштів через відсутність порядку виплати, оскільки відповідачем не обґрунтовано належним чином на якій підставі здійснено припинення виплат пенсії позивачці, не надано відповідного рішення про припинення.

А сам факт обчислення чи нарахування пенсії за спірний період без належних виплат не відновлює її порушеного права.

Відповідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Пічкур проти України» від 07.11.2013 (заява № 10441/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. За наведених вище міркувань Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала ст. 14 Конвенції у поєднанні зі ст. 1 Першого протоколу (параграфи 51, 54).

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (Заяви № 68385/10 та 71378/10) Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для припинення виплати пенсії позивачці з червня 2018 по вересень 2018, що свідчить про те, що вимоги цього адміністративного позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За приписами вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачкою доведено правомірність пред'явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та письмових доказів долучених до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо клопотання позивачки про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки в розумінні ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом суду, а не його обов'язком. Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що рішення суду виконане не буде.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській області судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704,80 грн., сплаченого відповідно до квитанції № 22 від 06.11.2018.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо припинення виплати ОСОБА_3 з 01.06.2018 пенсії за віком.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) виплатити ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3) пенсію за віком, невиплачену за минулий період червень 2018 - вересень 2018 включно.

4. Стягнути на користь ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер: НОМЕР_3) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ), судові витрати у вигляді судового збору у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2018 року.

Суддя Качур Р.П.