Справа № 160/7611/18
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2018-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Справа № 160/7611/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Юхно І.В, розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
11 жовтня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 13.09.2014 р. по 20.11.2014 р., з 05.12.2014 р. по 03.03.2015 р., 26.03.2015 р. по 09.06.2015 р. та з 15.06.2015 року по 19.09.2015 р. для призначення пенсії за віком на пільгових умовах під час призначення пенсії відповідно до заяви про призначення пенсії від 26.03.2018 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 13.09.2014 р. по 20.11.2014 р., з 05.12.2014 р. по 03.03.2015 р., 26.03.2015 р. по 09.06.2015 р. та з 15.06.2015 р. по 19.09.2015 р. та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.04.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне:
- 10.04.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах;
- право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач отримав відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- згідно трудової книжки позивач працював та по теперішній час працює в ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» шахта «Героїв Космосу» на посадах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а саме: стволовим підземним з повним робочим днем у шахті. Робота на зазначених посадах віднесена до Списку № 1;
- з 31.07.2014 року по 23.09.2015 року звільнений від роботи на час призову в зв`язку з частковою мобілізацією до лав Збройних сил України із збереженням місця роботи та середнього заробітку, що підтверджується довідкою Павлоградського військкомату від 17.09.2018 р. № 4/379;
- з 13.09.2014 р. по 20.11.2014 р., з 05.12.2014 р. по 03.03.2015 р., 26.03.2015 по 09.06.2015 р., та з 15.06.2015 по 19.09.2015 р. позивач безпосередньо приймав участь у бойових діях в зоні АТО, що підтверджується довідкою військової частини польова пошта НОМЕР_1 та відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є учасником бойових дій;
- листом від 10.09.2018 року № 38/3/22-19 «Про відмову в призначенні пенсії» відповідач повідомив позивачу про відмову у призначенні пільгової пенсії, у зв`язку з тим, що під час обчислення пільгового стажу період мобілізації, а саме участі в антитерористичній операції з 13.09.2014 р. по 20.11.2014 р., з 05.12.2014 р. по 03.03.2015 р., 26.03.2015 по 09.06.2015 р., та з 15.06.2015 по 19.09.2015 р. не враховано до пільгового стажу роботи в потрійному розмірі (один місяць служби за три). Загальний період участі в АТО складає 10 місяців 21 день, в кратному розмірі 2 роки 08 місяців та 3 дні;
- враховуючи те, що позивач на момент призову на дійсну військову службу працював за професією, що надавала право на пенсію на пільгових умовах, вважає, що він має право на зарахування періоду перебування на військовій службі до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в кратному розмірі відповідно до наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 р. «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років» зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року №1294/2607, постанови КМУ №393 від 17.07.1992 р., якими передбачено, період перебування в районах проведення антитерористичної операції підлягає зарахуванню на пільгових умовах один місяць за три;
- при наявності записів в трудовій книжці, довідок що підтверджує пільговий характер роботи, що видані підприємством на якому позивач працював, та враховуючи що період безпосередньої участі в антитерористичній операції зараховується до пільгового стажу один місяць служби за три, він вважає відмову в зарахуванні до пільгового стажу роботи період мобілізації в кратному розмірі, управлінням пенсійного фонду України протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито в адміністративній справі спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач позов не визнав, 09.11.2018 року засобами телекомунікаційного зв`язку на адресу електронної пошти та 13.11.2018 року засобами поштового зв`язку надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування свої правової позиції зазначив таке:
- ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою від 10.04.2018 щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- згідно довідки № 4/68 від 22.03.2018, яка видана Павлоградським об`єднаним військовим комісаріатом Дніпропетровської області, в період з 31.07.2014 по 23.09.2015 року Позивач проходив військову службу при частковій мобілізації на підставі Указу Президента України від 14.01.2.015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію»;
- згідно копії довідки № 1040 від 10.04.2018, яка видана військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 в період з 13.09.2014 по 20.11.2014, з 05.12.2014 по 03.03.2015, з 26.03.2015 по 09.06.2015, з 15.06.2015 по 19.09.2015 Позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької області;
- період мобілізації, зарахувати до пільгового стажу в потрійному розмірі немає законних підстав, але цей період зараховано до пільгового стажу на підземних роботах за ст. 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- загальний стаж роботи ОСОБА_1 складає 31 роки 2 місяців 6 днів, в тому числі пільговий стаж відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 23 роки 7 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах (25 років);
- розрахунок пільгового стажу складає 23 роки 7 міс. 16 дн., в тому числі: ст. 14-25 шахт. 22 роки 5міс. 23 дн.; військова служба (АТО) 1 рік 1 міс. 23 дн.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
10 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про результати розгляду заяви (без дати та номеру), яким підтверджено період роботи позивача з 09.08.1994 року по 04.11.1996 року для зарахування до пільгового стажу згідно статті 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про відмову в призначенні пенсії» від 10.09.2017 року №38/3/22-19 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах. В обґрунтування вказаної відмови у призначенні пенсії відповідачем зазначено, що згідно копії довідки №4/68 від 22.03.2018, яка видана Павлоградським об`єднаним військовим комісаріатом Дніпропетровської області, позивач був призваний військову службу при частковій мобілізації на підставі Указу Президента України від 14.01.2.015 №15/2015 «Про часткову мобілізацію» 31.07.2014 та звільнений в запас 23.09.2015 року. Згідно копії довідки № 1040 від 10.04.2018, яка видана військовою частиною-польова пошта НОМЕР_1 в період з 13.09.2014 по 20.11.2014, з 05.12.2014 по 03.03.2015, з 26.03.2015 по 09.06.2015, з 15.06.2015 по 19.09.2015 позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції. Вищезазначений період зарахований позивачеві до стажу роботи згідно ст. 114 Закону. Пільговий стаж за 114 Закону складає 23 роки 7 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах.
Крім цього, матеріалами справи підтверджується, зокрема, записами трудової книжки НОМЕР_3 , що ОСОБА_1 :
- Комбінат «Дніпрошахтострой» ШСУ №2:
- 09.08.1994 року зарахований підземним учнем підземного стовбурового з повним робочим днем в шахті;
- 15.10.1994 року переведений підземним стовбуровим з повним робочим днем в шахті;
- 04.11.1996 року звільнений за власним бажанням;
- Шахта імені Героїв Космосу п/о «Павлоградвугілля»:
- 14.11.1996 року прийнятий підземним стовбуровим третього розряду з повним робочим днем в шахті.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», знижується на 1 рік.
Наведені положення кореспондуються з викладеними у частині третій статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.
Згідно з положеннями Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, що діяв до 16 січня 2003 року, та Списку №1 затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16 січня 2003 року, що діяв до 24 червня 2016 року та Список №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 посада «стовбурові (підземні)» віднесена до посад що даються право на пенсію за віком на пільгових умовах. Таким чином, професії та посади позивача, за якими він працював, віднесені до Списку №1.
Крім цього, вказаними Списками №1 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, відповідно до положень частини першої статті 1 якого захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
У розумінні приписів частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок №413).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
Пунктом 4 Порядку № 413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).
При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06 грудня 1991 року №1932-XII «Про оборону України» (далі - Закон №1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону №1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.11.1991 року №1788-ХІІ передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.
За правилами Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три (пункт 2.3 розділу 2).
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці.
За положеннями частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу при частковій мобілізації з 31.07.2014 р. по 23.09.2015 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією довідки Павлоградського об`єднаного міського військового комісаріату від 17.09.2018 року №4/379.
Із довідки Військової частини-польової пошти В0136 Міністерства оборони України від 10.04.2015 року №1040 судом встановлено, що позивач в період з 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької областей (копія міститься в матеріалах справи).
Зазначена служба позивача у період його участі в антитерористичній операції, а саме: в період з 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р., підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначенні пенсії на пільгових умовах один місяць служби за три місяці відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 14 серпня 2017 року №530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей».
Таким чином, в порушення вищенаведених норм відповідачем було зараховано період проходження військової служби в особливий період з 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р. до пільгового стажу без урахування кратності один місяць за три.
З аналізу чинного законодавству та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р.
При цьому, частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищенаведену норму, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача суд вважає за необхідне скоригувати позовні вимоги та викласти їх в іншій редакцій.
Крім цього, суд звертає увагу на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
З аналізу наведеного вбачається, що на даний час Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Зазначена норма не передбачає дискреційних повноважень у відповідача щодо нарахування, перерахунку та виплати пенсії у розумінні Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року.
На час звернення із заявою при призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням кратності періоду безпосередньої участі в антитерористичній операції у період з 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р. (1 рік 1 місяць 10 днів х 3 = 3 роки 4 місяці 29 місяців) пільговий стаж позивача в складає 25 роки 10 місяців 29 днів (22 роки 5 місяців 23 дні + 3 роки 4 місяці 29 місяців), що є достатнім для призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Отже, належним способом захисту порушених прав та інтересів є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р. та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.04.2018 року.
За положеннями частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI як учасник бойових дій та не сплачував його при поданні адміністративного позову, то судовий збір не підлягає компенсації на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 73-77, 86, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період з 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р. для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи один місяць служби за три час проходження військової служби в особливий період 13 вересня 2014 р. по 20 листопада 2014 р., з 05 грудня 2014 р. по 03 березня 2015 р., з 26 березня 2015 р. по 09 червня 2015 р., з 15 червня 2015 р. по 19 вересня 2015 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.04.2018 року.
Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя І.В. Юхно