Справа № 814/3625/15
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/3625/15

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
Судова колегія П'ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних особі на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» Славкіної Марини Анатоліївни, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018р. ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіної М.А., третя особа ФГВФО, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіної М.А. щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за №076262 (договір банківського вкладу), укладеної 5.12.2014р. між ОСОБА_5 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК»;

- зобов'язати уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК» Славкіну М.А. подати до ФГВФО додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок ФГВФО та включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, із визначенням сум, що підлягають відшкодування за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за №076262 (договір банківського вкладу), укладеної 5.12.2014р. між ОСОБА_5 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що уповноваженою особою Фонду порушено вимоги ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає вичерпний перелік підстав для визнання правочинів неплатоспроможного банку нікчемними, що позбавило ОСОБА_3 можливості отримати суму відшкодування, яка гарантована чинним законодавством України.

Позивачка вважає дії та рішення уповноваженої особи протиправними та незаконними, у зв'язку із чим звернулась в суд із вказаним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018р. адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «Златобанк» (вул.Б.Хмельницького, 17/52, м. Київ 30, 01030) щодо невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за №076262 (договір банківського вкладу), укладеної 5.12.2014р. між ОСОБА_5 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

Зобов'язано уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ «Златобанк» подати до ФГВФО щодо ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ЗЛАТОБАНК» за рахунок ФГВФО та включити ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за Угодою про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за №076262 (договір банківського вкладу), укладеної 5.12.2014р. між ОСОБА_5 та ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії ФГВФО щодо не включення інформації про позивачку до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду суперечать вимогам Закону України, а також порушують право позивачки на отримання гарантованої суми вкладу.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об'єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судовою колегією встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у грудні 2014р. між ОСОБА_5 та АТ «Златобанк» укладено Угоду приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за №076262, у відповідності до умов якого, ОСОБА_5 відкриває у АТ «Златобанк» депозитний рахунок на користь фізичної особи-резидента: ОСОБА_3

ОСОБА_3 підписала угоду та з 5.12.2014р. набула прав та обов'язків вкладника за цим договором. Відповідно до п 3.2. угоди передбачено, що банк повідомляє Вкладника про те, що повернення вкладу гарантується ФГВФО у розмірі, визначеному чинним законодавством України на дату недоступності вкладу. Перед підписанням цієї Угоди Вкладник ознайомився з розміром гарантованої суми відшкодування за вкладами, відповідно до ст.26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В подальшому, у лютому 2015р. Правління Національного банку України прийнято постанову за №105 Про внесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Златобанк»» за №30 від 13.02.2015р., яку з 14.02.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк».

У травні 2015р. Правлінням НБУ прийнято постанову «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк»» за №310.

Виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення «Про початок процедури ліквідації АБ «Златобанк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку» за №99 від 13.05.2015р.. Наказом ФГВФО за №156 від 13.05.2015р. призначено уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію АТ «Златобанк» строком на 1 рік з 13.05.2015р. по 12.05.2016р. включно.

В подальшому, ОСОБА_3 письмово зверталась до Уповноваженої особи ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації про включення її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок ФГВФО.

У травні 2015р. уповноважена особа ФГВФО надала лист-відповідь за №533, в якому зазначено, що ОСОБА_3 не було включено до реєстру вкладників, оскільки проводилась перевірка відповідно до ч.2 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочинів, вчинених банком протягом одного року до дня визнання банку неплатоспроможнім. Ніяких посилань стосовно визнання договору ОСОБА_3 з банком нікчемним лист не містив.

У квітні 2015р. уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації АТ «Златобанк» прийнято наказ за №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів про визнання нікчемними всі транзакції та правочини (договори)», згідно з переліку, який додається до наказу відповідно до п.6 ч.2 ст.37, п.п.2,3,4 ст.38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду. В подальшому, уповноважена особа Фонду прийняла Наказ за №165/1, яким внесено зміни до наказу №164/1 від 8.04.2015р.. У додатку до наказу в переліку осіб, за якими договори визнані нікчемними є прізвище позивачки - ОСОБА_3

Перевіряючи правомірність дій ФГВФО, які позивачка просить визнати протиправними, судова колегія виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Положеннями ст.26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000грн.. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст.27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

У відповідності до ч.2 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Приписами ч.3 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення правовідносин) визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20% і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність" ;

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 -3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Загальне поняття нікчемності правочинів наведено в ст.228 ЦК України, якою визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним

Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Як вбачається із матеріалів справи, що підставою для визнання договору нікчемним, укладеного між ОСОБА_3 та банком, уповноваженою особою Фонду зазначено п.2, 3, 4 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Проте, з яких саме підстав уповноважена особа визнала договір, укладений між ОСОБА_3 та банком нікчемним, в наказі не зазначено.

Апеляційний суд зазначає, що вказаними пунктами ст.38 вищезазначеного Закону передбачено визнання договору нікчемним в разі, коли банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним, банк здійснив відчуження майна, або банк оплатив кредитору в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна.

Судова колегія звертає увагу, що жодна з вказаних підстав не має ніякого відношення до договору, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «Златобанк».

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ОСОБА_3, оскільки рішення прийняті уповноваженої особи Фонду по вкладу ОСОБА_3 є незаконними, протиправними та такими, що порушують права позивачки на отримання гарантованої суми за її вкладом.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних особі на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» Стрюкової Ірини Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв