Справа № 813/1888/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 рокуЛьвів№ 857/1185/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року, ухвалене суддею Мартинюк В.Я. у м.Львові в порядку письмового провадження, повний текст якого складений 02 липня 2018 року, у справі №813/1888/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення №3142 від 10.11.2017 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998 у військовій частині 36843, що передбачено списком №2 виробництв, робіт, професій з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що оскільки надані пенсійному органу документи підтверджують наявність трудового та пільгового стажу роботи, у відповідача не було правових підстав для відмови у призначенні пільгової пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що наданою позивачем архівною довідкою не підтверджується право на зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998, довідка не відповідає вимогам п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а тому пенсійний орган, відмовляючи позивачу у призначенні пільгової пенсії, діяв на підставі та у межах чинного законодавства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, покликаючись на ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993, зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказує, що норми щодо необхідності підтвердження наявного трудового стажу, керуючись якими суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, підлягають застосуванню саме при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній. При цьому зазначає, що спірний період роботи на посадах, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, окрім записів у трудовій книжці, підтверджується також наданою архівною довідкою.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з Додатком №2.

Відповідно до Постанови № 821 Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відтак судом відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України правомірно допущено заміну відповідача його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Так, зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (із змінами та доповненнями) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно з ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 листопада 2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за Списком №2.

На підтвердження наявності необхідного трудового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач надав:

- трудову книжку НОМЕР_1 ;

- архівну довідку Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву міністерства оборони України № 179-2/1453 від 12.09.2017;

- архівну довідку Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву міністерства оборони України № 179-2/1550 від 28.09.2017;

- архівну довідку Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву міністерства оборони України № 179-2/1454 від 12.09.2017;

- довідку Поліського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 68 від 20.09.2017;

- довідки Державної служби геодезії, картографії та кадастру Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 65 від 20.09.2017, № 66 від 20.09.2017, №67 від 20.09.2017;

- довідки ДП «Західгеодезкартографія» Департаменту топографо-геодезичної і картографічної діяльності Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №1/169 від 04.09.2017, № 1/182 від 28.09.2017;

- копії наказів по експедиції № 247 від 1983 року та від 1984 року.

За результатами розгляду заяви пенсійним органом прийнято рішення №3142 від 10.11.2017 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до пп. 2 п.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №3142 від 10.11.2017.

Відмова вмотивована тим, що на підставі довідок, які підтверджують особливий характер роботи чи умови праці, необхідної для призначення пенсії на пільгових умовах, пенсійним органом встановлено, що гр. ОСОБА_1 працював повний робочий день:

-з 11.08.1981 по 31.12.1992 (1 рік 4 місяці 21 день) техніком-топографом Поліського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру;

-з 03.02.1983 по 10.10.1984 (1 рік 8 місяців 8 днів) топограф ДП «Західгеодезкартографія».

Разом з тим, згідно з архівною довідкою № 179-2/1453 від 12.09.2017, виданою Львівським територіальним архівним відділом галузевого державного архіву Міністерства оборони Україн, ОСОБА_1 у період 01.11.1984 по 16.02.1998 працював майстром СМУ-4172, майстром будівельно-монтажної дільниці військової частини 36843 (згодом А-3334). Уточнюючої довідки, передбаченої п.20 Постанови №637 заявником не долучено.

Відтак, оскільки період роботи згідно записів трудовох книжки з 22.10.1984 16.02.1998 уточнюючими довідками не підтверджений, пенсійний орган дійшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах. При цьому згідно проведеного пенсійним органом обрахунку загальний страховий стаж позивача становить 34 роки 2 місяці 7 днів.

Позивач, вважаючи відмову пенсійного органу щодо призначення пенсії на пільгових умовах згідно пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків.

Абзацом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочого місця, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Так, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочого місця, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу у період з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 п. 2, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.10.1956 №1173, Розділом XXIX, п.б було передбачено право на призначення пільгової пенсії майстрам та виконробам зайнятим на будівництві будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхово-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також наземних і споруд шахт, копалень та комунікацій.

Списками №2 виробництв, робіт і професій і посад з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 надається право на пільгове пенсійне забезпечення майстрам будівельних і монтажних робіт, виконавцям робіт, зайнятим на будівництві, реконструкції, технічному переоснащенні, реставрації, ремонті будівель, споруд та інших об`єктів.

Порядок застосування зазначеного Списку №2 визначається Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/117731 (далі-Порядок №383).

Згідно пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком № 2.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, із записів трудової книжки судом встановлено періоди роботи позивача:

-з 11.08.1981 по 03.02.1983 - технік-топограф підприємства № 13 ГУГК;

-з 03.02.1983 по 10.10.1984 - топограф експедиції № 247 підприємства № 13 ГУГК;

-з 22.10.1984 по 15.09.1988 - майстер БМУ-4172;

-з 24.07.1989 по 16.02.1998 - майстер будівельно-монтажної дільниці військової частини 36843, яка з 01.08.1996 перейменована у ВЧ А-3334 (а.с.17-19).

Згідно довідок, які підтверджують особливий характер роботи чи умов праці, позивач працював повний робочий день: з 11.08.1981 по 31.12.1982 (1 рік 4 місяці 21 день) техніком-топографом, з 03.02.1983 по 10.10.1984 (1 рік 8 місяців 8 днів) топографом (а.с.27, 29).

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, пенсійний орган, зокрема, покликався на те, що період роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998 позивачем не підтверджено. До даного висновку пенсійний орган дійшов на підставі поданої до заяви архівної довідки № 179-2/1453 від 12.09.2017 , виданої Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, з якої слідує, що з 01.11.1984 по 16.02.1998 працював майстром будівельно-монтажної дільниці військової частини 36843, та з підстав ненадання уточнюючої довідки за період роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998, передбаченої п.20 Порядку №637.

Водночас відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказана норма кореспондує з положеннями пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N637 (далі Порядок №637), згідно якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка та за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Крім того, відповідно до п.20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що покликання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з ненаданням уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки спірний період роботи підтвержєується записами в трудовій книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

При цьому колегією суддів встановлено, що надати уточнюючу довідку за період роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998 позивач не може з незалежних від нього причин, що підтверджується архівною довідкою №179-2/1550 від 28.09.2017, виданою Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, зі змісту якої слідує, що військова частина НОМЕР_2 (з 01.08.1996 військова частина НОМЕР_3 ) 01 грудня 1998 року розформована на підставі наказу Міністра оборони України від 29.01.1998 №27; військовою частиною НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) на зберігання Львівського територіального архівного відділу здані документи зі значними порушеннями (не в повному обсязі) у зв`язку з їх втратою в частині, що ускладнює надання необхідної інформації заявникам (а.с.22).

Разом з тим, колегією суддів враховано відомості, що містяться в архівній довідці №179-2/1550 від 28.09.2017, виданій Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, щодо наявності в архівних документах військової частини НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 ) інформації про нарахування ОСОБА_1 сум заробітної плати у періоди січень 1990 року - грудень 1994 року, листопад 1995 року січень 1996 року, березень-липень 1996 року, грудень 1996 року липень 1997 року, січень 1998 року із зазначенням, що з 1991 року на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України. Довідка про заробітну плату видана архівною установою на підставі первинних документів, які знаходяться на її зберіганні. Оскільки фінансові документи на виплату заробітної плати робітникам та службовцям ВЧ НОМЕР_4 ( НОМЕР_3 ) передані на зберігання до відділу з грубими порушеннями керівних документів, в неповному обсязі, архівна установа зазначає на неможливість надання довідки за весь запитуваний позивачем період (а.с.23-24).

Тобто, відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи, що стало підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, не спростовує наявність у позивача пільгового стажу, що дає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах. При цьому позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ст. 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " №44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

У пункті 52 рішення у справі «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Скордіно проти Італії» («Scordino v. Italy» № 36813/97).

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова не ґрунтується на нормах закону, є протиправним, що є належною підставою для задоволення позовних вимог позивача.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

З огляду на положення ст.ст.5, 21, 245 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є скасування рішення пенсійного органу, яким відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998 у військовій частині НОМЕР_4 , що передбачено Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до ст. 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В розумінні ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до квитанції №72 від 24.05.2018 позивачем за звернення до суду з адміністративним позовом (на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху) сплачено судовий збір в розмірі 1409,60 грн (а.с.40) та відповідно до квитанції № 0.0..1 від 03.08.2018 за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі №813/1888/18 - 2115,00 грн (а.с.74).

Таким чином, оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір, розмір якого є обгрунтованим та пропорційним до предмета спору в сумі 3524,00 грн, колегія суддів приходить до висновку про його стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 139, 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2018 року у справі №813/1888/18 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова №3142 від 10.11.2017 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу період роботи з 22.10.1984 по 16.02.1998 у військовій частині НОМЕР_4 , що передбачено Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у розмірі 3524,00 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 10.12.2018.