Справа № 1540/3997/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 1540/3997/18

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В. час і місце ухвалення: не зазначено, м. Одеса

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюк Г.В.

суддів: Потапчук В.О. , Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П'ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про визнання права власності, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, в якому просили суд визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 в дачно-будівельному кооперативі "Знамя" за адресою: м. Одеса, 1-й Дачний пров. № 1, що розташована в ДБК "Знамя" та зареєструвати у відділі реєстрації речових прав на нерухоме майно; зобов'язати позивачку ОСОБА_3 замовити в спеціально уповноваженому органі оформлення необхідних документів на приватизацію земельної ділянки.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у зв'язку з непідсудністю справи адміністративному судочинству.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просили суд апеляційної інстанції скасувати Ухвалу суду та справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянти посилаються на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції не врахував, що дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень розглядається за правилами КАСУ.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2004 року по цивільній справі № 2-4126/04 за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, виконавчого комітету Одеської міської ради, управління земельних ресурсів Одеської міської ради, ДБК "Знамя" про вилучення земельної ділянки з користування, зобов'язання провести оформлення та видачу державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яке набуло законної сили 28 травня 2004 року, було зобов'язано ДБК "Знамя" усунути перешкоди у оформленні правовстановлюючих документів на передання у приватну власність (приватизацію) громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки НОМЕР_1 площею 648 кв.м, розташованої у м. Одесі, по 1-му Дачному провулку, 1 шляхом надання згоди на приватизацію цієї земельної ділянки, зобов'язано управління земельних ресурсів Одеської міської ради підготувати у встановленому законодавчими та нормативними актами порядку відповідні матеріали для оформлення та передання у власність громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки під НОМЕР_1 площею 648 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за умови надання громадянкою ОСОБА_3 усіх, передбачених законом документів та матеріалів (у тому числі проект відводу, погодження) правовстановлюючого та технічного характеру, необхідних для оформлення матеріалів з виділу земельної ділянки у власність громадянина, зобов'язано Одеську міську раду у встановленому законом порядку розглянути питання про передання у приватну власність громадянці ОСОБА_3 земельної ділянки під НОМЕР_1 площею 648 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та при позитивному рішенні - видати громадянці ОСОБА_3 державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2005 року по цивільній справі № 2-7935/05 за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеського МБТІ та РОН, ДБК "Знамя" про визнання права власності, зобов'язання зареєструвати право власності та видати правовстановлюючі документи, зобов'язання не перешкоджати у оформленні правовстановлюючих документів, яке набрало законної сили 11 січня 2006 року, було визнано за ОСОБА_3 право власності на домоволодіння та підсобні приміщення, розташовані на земельній ділянці НОМЕР_1 в ДБК "Знамя" за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язано ОМБТІ та РОН зареєструвати право власності на домоволодіння та підсобні приміщення розташовані на земельній ділянці НОМЕР_1 в ДБК "Знамя" за адресою: АДРЕСА_1 та видати технічний паспорт та правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, зобов'язано ДБК "Знамя" не перешкоджати ОСОБА_3 у оформленні правовстановлюючих документів і технічного паспорту на вказане домоволодіння.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 № 522/4240/13 визнано право ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки № АДРЕСА_1, ДБК "Знамя", площею 648 кв.м., яка знаходиться у неї в користуванні, без згоди суміжних землекористувачів та ДБК "Знамя".

Позивач зазначає, що на протязі 24 років вона має намір приватизувати земельну ділянку, проте безрезультатно. Так, 17.07.2018 вона дізналася, що в архівах ДБК "Знамя" та Одеської міської ради відсутні оригінали документів, на підставі яких на сесії Одеської міської ради 30.06.2016 приймала рішення.

При цьому, згідно рішення ОМР від 30.06.2016 року ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із невідповідністю ст. 118 ЗК України, а саме через відсутність графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

А відтак, позивач вважав за можливе звернутися безпосередньо до адміністративного суду із вимогою про визнання за нею права власності на земельну ділянку НОМЕР_1 по 1-му Дачному провулку, 1 у м. Одесі.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

П'ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини третьої статті 19 КАС, у чинній на сьогоднішній день редакції, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

У пункті 1 частини першої статті 19 КАС зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати право власності за ним та зареєструвати його у відділі реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Тобто, спір стосується фактичного набуття права власності на об'єкт, а саме земельну ділянку.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим засадам.

Справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта. Якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС ознак справи адміністративної юрисдикції і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до статті 2 Цивільно-процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У зв'язку з тим, що позивачі в адміністративному позові заявлють вимоги про визнання права власності на земельну ділянку, у зв'язку із чим має місце спір про право власності на об'єкти нерухомості, а відтак про цивільне право, а тому такий спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року по справі № 1540/3997/18, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
Судді Потапчук В.О. Шляхтицький О.І.