Справа № 2040/5975/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 2040/5975/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі :

головуючого судді: Присяжнюк О.В.

суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Патової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. (постановлену суддею Бадюковим Ю.В., повний текст якої складено 09.10.2018 р.) по справі № 2040/5975/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області , Начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Ніколаєва Олексія Миколайовича

про визнання дії протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 р., яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Начальника УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Ніколаєва О.М., управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинення дій.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. та ухвалити постанову, якою вимоги про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Цивільного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, то відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Судові витрати - це витрати, які, згідно з Кодексом адміністративного судочинства України, повинні здійснити сторони для розгляду та вирішення адміністративної справи у суді. Після вирішення справи в суді судові витрати, що здійснила сторона, яка виграла справу, як правило, компенсуються їй стороною, яка програла справу.

Норми права, що регулюють процесуальні відносини, пов'язані із визначенням розміру, сплатою та розподілом судових витрат, у своїй сукупності становлять інститут судових витрат.

Інститут судових витрат в адміністративному судочинстві має щонайменше такі функції: стримуючу, стимулюючу та компенсаційну.

Механізм дії стримуючої (або інакше - запобіжної, превентивної) функції полягає у тому, що особа, перш ніж звертатися до суду, повинна дуже добре зважити свої шанси виграти справу, оскільки в разі програшу справи вона несе ризик втратити не лише кошти, понесені нею у зв'язку з розглядом справи, а й кошти, витрачені відповідачем. Цими самими мотивами повинен керуватися відповідач, оскільки у багатьох випадках йому невигідно буде заперечувати проти адміністративного позову, тому що це може призвести до ще більших втрат у разі програшу справи. Таким чином, інститут судових витрат сприяє зменшенню кількості безпідставних адміністративних позовів та запобігає використанню судів не для вирішення спору, а для тиску на суб'єктів правовідносин шляхом створення судової тяганини.

З таких міркувань можна вивести й розуміння стимулюючої функції судових ви трат, яка полягає у тому, що сторонам у багатьох випадках вигідніше примиритися, не доводячи справу до судового розгляду, оскільки у разі продовження спору судові витрати лише зростуть. Тож інститут судових витрат стимулює сторони до швидкого і мирного врегулювання спору без судового розгляду справи по суті.

Компенсаційна функція судових витрат проявляється у тому, що інститут судових витрат передбачає за результатами розгляду справи відшкодування стороною, яка програла справу, витрат, що понесла сторона, яка виграла справу, а за допомогою судового збору державі частково компенсуються витрати на суди та здійснення судочинства.

Тобто, у разі вирішення спору не на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу не компенсуються.

Крім того, статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено відшкодування судових витрат позивачу, якому відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява представника позивача ОСОБА_3 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд переглянувши у межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, 229, 243, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.10.2018 по справі № 2040/5975/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Курило В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 11.12.2018 р.