Справа № 219/10937/18
Суддя: Радченко Л. А.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Радченко Л.А.,

за участю секретаря Лосинської І.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача Матвєєва П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Матвєєва Павла Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративною позовною заявою до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Матвєєва Павла Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі 340,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 830294, від 27.09.2018р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.09.2018р. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121ч.3 КпАП України у зв,язку з тим, що він керував автомобілем марки Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1, в м.Бахмут Донецької області по вул.Горбатова,3, із простроченим обов,язковим технічним контролем, у зв,язку з чим відповідачем було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121ч.3 КпАП України та накладено штраф в сумі 340грн.

З вищевказаною постановою позивач не згодний, посилаючись на те, що відповідач в порушення п.2.4 ПДР та ст.35 ЗУ « Про національну поліцію» незаконно зупинив транспортний засіб позивача , в порушення ст.ст.276-279 КпАП України відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля та порушив процедуру розгляду справи , у зв,язку з чим позивач був позбавлений права скористатися правами, передбаченими ст.268 КпАП України.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Додатково пояснив, що перевозкою пасажирів він не займався, оскільки, з 21.03.2017р. припинив підприємницьку діяльність , при цьому, на автомобілі, дійсно на час його зупинки була розташована фішка таксі «Ажур» , яку він ще не демонтував, але автомобіль використовував лише для власних потреб і перевезенням пасажирів для отримання прибутку на час зупинки не займався. Заперечує проти пояснень відповідача про те, що підставою його зупинки було нібито порушення знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонений» ПДР України, а в машині знаходився таксометр.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що 27.09.2018р., о 06год. 50 год., ним був зупинений автомобіль автомобіль марки Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1, , який мав фішку таксі « Ажур» та таксометр, в м.Бахмут Донецької області по вул.Горбатова,3, під керуванням позивача , із простроченим обов,язковим технічним контролем , у зв,язку з чим на ОСОБА_1 за порушення ст.121ч.3 КпАП України було накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. , про що винесена постанова на місці зупинки, що передбачено діючим законодавством. Також, пояснив, що причиною зупинки транспортного засобу стало порушення водієм знаку 2.2 « Проїзд без зупинки заборонений» ПДР України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Так, судом встановлено, що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Матвєєва П.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 830294 від 27.09.2018 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП за керування автомобілем з простроченим обов'язковим технічним контролем для легкових т/з- таксі, та накладено адміністартвине стягнення в сумі 340грн.

Відповідно до ч. 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи , у т.ч. про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121 КУпАП України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 статті 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Водночас, відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку , що відповідач має право на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.121 КпАП України на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Між тим, судом встановлено, що під час складання оскаржуваної постанови відповідачем не в повній мірі були забезпечені права позивача, передбачені ст.268 КпАП України.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Згідно з ч.2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в країні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі , підлягають обов'язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов'язковому технічному контролю не підлягають, зокрема:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причипи до них - із строком експлуатації до двох років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012 року затверджено порядок проведення обовязкового технічного огляду. Згідно зі ст. 1 Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих Державтоінспекцією, за результатами якої встановлюються їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

п.1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

п.2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тони, причепи до них - із строком експлуатації до 2 років.

В ст. 2 Порядку терміни, що вживаються у цьому порядку, мають таке значення:

п.15) транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку, за винятком транспортних засобів, що експлуатуються на умовах лізингу.

Згідно з п. 31.3б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, автомобіль Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1, має масу без навантаження 1595 кг та відноситься до категорії «В». Власником даного автомобілю є ОСОБА_1 .

Крім того, судом встановлено, що позивач на час спірних правовідносин не мав статусу суб,єкта підприємницької діяльності , яку припинив 21.03.2017р., зазачнений автомобіль ОСОБА_1 на час зупинки не використовував для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, у т.ч. під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку. При цьому, відповідачем не спростовано доводів позивача про відсутність в автомобілі на час зупинку таксометру, а наявність на автомобілі позивача на час зупинки лише фішки « Ажур» не спростовує доводів позивача про те, що останній не використовував автомобіль для перевезення пасажирів з метою отримання прибутку.

Таким чином, всупереч ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач не надав суду жодних належних доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що транспортний засіб позивача не підлягав на час спірних прововідносин обовязковому технічного контролю.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ч. 3 ст. 121 КУпАП України передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Ураховуючи наведене, надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, вбачається, що транспортний засіб (автомобіль), яким керував позивач на час зупинки 27.09.2018р., не підлягав обовязковому технічному контролю. Відповідно, у діях позивача відсутній склад правопорушення за ч.3 ст. 121 КпАП України, тому, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно складено оскаржувану постанову, а тому позов слід задовольнити та скасувати оскаржувану постанову.

Керуючись ст.ст.2,6,9,12,72-77,242-245,250,257- 258,262-263, 268-272, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_2) до інспектора сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Матвєєва Павла Володимировича (місце знаходження: м. Бахмут, Донецька область, вул. Садова, 149) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 830294 від 27.09.2018р., складену інспектором сектору реагування патрульної поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Матвєєвим Павлом Володимировичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Радченко