Справа № 200/12118/18-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 р. Справа№200/12118/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання неправомірними дії, скасування повідомлення та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

06 листопада 2018 року позивачі, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 4 кв.4), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23) про визнання неправомірними дії та скасування повідомлення від 20.09.2018 року №1026 про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до заяви від 22.08.2018 року.

В обґрунтування позову зазначила, що 15.08.2018 року актовим записом №1055 Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зареєстроване народження дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що має статус тимчасово переміщеної особи та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. Із заявою про виплату допомоги при народженні дитини зверталася до відповідача, однак в призначенні допомоги незаконно відмовлено з посиланням на не підтвердження фактичного місця проживання. З посиланням на норму статті 11 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми, позивач вважає, що дії відповідача порушують її конституційні права та права дитини на отримання соціальних виплат.

05 лютого 2018 року представником відповідача направлений відзив на позовну заяву, де зазначив, що вимоги позивача суперечать чинному законодавству та не підлягають задоволенню, оскільки відділом державних соціальних інспекторів було здійснено вихід на фактичне місце проживання ОСОБА_1 та складено акт обстеження матеріально-побутових умов сімї про те, що позивач не мешкала за адресою, що вказана у довідці про внутрішньо переміщеної особи. На підставі Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та рішення міської комісії, у звязку з тим, що особа не мешкає за місцем фактичного проживання, ОСОБА_1 рішенням комісії відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, має статус внутрішньо переміщеної особи, місце проживання якої зареєстровано на території проведення антитерористичної операції - м. Торез, вул. Харківська, б. 162 кв. 16, фактичне місце проживання/перебування на території України - Донецька обл., м.Краматорськ, вул. пров. Степовий, б. 4 кв. 4, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.08.2018 № НОМЕР_2. (а.с. 8).

Має дитину ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджуються відповідним свідоцтвом про народження. (а.с.10).

21.08.2018 позивач звернулася до органу праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, надавши при цьому довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.08.2018 № НОМЕР_2.

05.09.2018 держаним соціальним інспектором був складений акт про відсутність ОСОБА_1 за адресою вказаною у заяві про призначення допомоги.

Відповідно до витягу із протоколу №130 засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при виконкомі Краматорської міської ради від 14.09.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини.

На звернення позивача, відповідачем направлено повідомлення від 20.09.2018 року №1026 про відмову у призначенні допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Частиною 1 статті 1 вказаного Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 7 вказаного Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 статті 1 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми визначено, що громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно статті 10 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до частини сьомої та девятої статті 11 Закону України Про державну допомогу сім'ям з дітьми, допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Так, відповідно пункту 13 Порядку №1751 допомога при народженні дитини, яка народилась після 08 квітня 2011 року, надається в сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму, - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму,- на другу дитину і т.д. Виплата допомоги здійснюється одноразово у десятикратному розмірі прожиткового мінімуму при народженні дитини, решта суми допомоги на першу дитину виплачується протягом 24 місяців, на другу дитину - 48 місяців, на третю і кожну наступну дитину - 72 місяців рівними частинами.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, з заявою про призначення одноразової державної допомоги при народженні дитини Позивач звернувся до Відповідача з додержанням встановленого законом строку, надавши до неї повний перелік необхідних документів.

Таким чином, позивач повною мірою виконані вимоги, встановлені Законом для розгляду питання про призначення допомоги. Відомостей про отримання позивачем допомоги в іншому органі соціального захисту населення на території України відповідачем на час розгляду справи не надано.

Суд вважає, що позивач і його дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування). Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п.23 рішення Кечко проти України від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Позивач має право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Реалізація Позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини. Згідно частини другоїсаттті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов'язань.

Стосовно тверджень відповідача щодо правомірності відмови у призначенні допомоги при народженні дитини на підставі Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 №365, суд зазначає. що зазначена постанова не є законом, а тому як підзаконний нормативно-правовий акт, не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач не довів правомірність припинення виплати ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини, а отже суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13 листопада 2018 року сплату судового збору в сумі 704,80 грн. за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

У звязку з тим, що сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача - субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 4 кв.4) до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23) про визнання неправомірними дії та скасування повідомлення від 20.09.2018 року №1026 про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязання призначити та виплатити допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до заяви від 22.08.2018 року задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення від 20.09.2018 року №1026 про відмову у призначенні допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 4 кв.4) допомогу при народженні дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до заяви від 22.08.2018 року

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, 23) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, розрахунковий рахунок: 6001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, код класифікації 22030106) судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Мозговая Н.А.