Справа № 809/1902/17
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/309/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (суддя - Грицюк П.П., час ухвалення - 11:17, місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - 26.03.2018 року),

в адміністративній справі №809/1902/17 за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради Пиць Олени Владиславівни, Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради,

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради Пиць О.В., в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №38968914 від 26.12.2017 р. «Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень»; 2) зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.12.2017 р. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,0516 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі АДРЕСА_1.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року залучено до справи в якості другого відповідача Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Пиць О.В. №38968914 від 26.12.2017 року про відмову в державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0516 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі АДРЕСА_1. Зобов'язано Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради повторно розглянути заяву від 19.12.2017 року ОСОБА_2 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,0516 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в урочищі АДРЕСА_1.

З цим рішенням суду першої інстанції від 20.03.2018 року не погодився відповідач Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав, при цьому, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затв. постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127. Звертає увагу апелянт на те, що позивач ОСОБА_2 звернувся до державного реєстратора щодо реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0516 га без проходження процедури спадкування і проходження процедури реєстрації речових прав за померлим, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пункту 66 Порядку КМУ від 25.12.2015 р. № 1127. Також зазначає апелянт, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0516 га, згідно ст. 122, абз. 2 п. 14 ст. 186 Земельного кодексу України, повинна бути затверджена Глибівською сільською радою, що остаточно не було зроблено. Окрім цього, земельні ділянки загальною площею 0,43 га було перенесено у землі запасу сільської ради згідно прийнятого рішення Глибівською сільською радою від 15.09.2011 р. за № 78-8/2011 «Про занесення земель померлих громадян в землі запасу».

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2018 року залишено без руху вищевказану апеляційну скаргу ВК Івано-Франкіської міської ради.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2018 року адміністративну справу №813/1022/18 (номер провадження 857/309/18) із вказаною апеляційною скаргою ВК Івано-Франкіської міської ради передано для розгляду колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ВК Івано-Франківської міської ради.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2018 року адміністративну справу № 809/1902/17 (номер провадження 857/309/18) із вказаною апеляційною скаргою ВК Івано-Франківської міської ради передано для розгляду колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі суддів Гуляка В.В., Святецького В.В., Ільчишин Н.В., з підстав задоволення відводу суддям Довгополову О.М. і Гудиму Л.Я. попередньої колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду ухвалою від 13.11.2018 року.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 звернувся до Відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління реєстраційних процедур ВК Івано-Франківської міської ради зі заявою, прийнятою 19.12.2017 р., про державну реєстрацію прав на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0516 га (а.с. 143).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ВК Івано-Франківської міської ради Пиць О.В. № 38968914 від 26.12.2017 року, відмовлено ОСОБА_2 в державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку, що розташована: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 9, 27).

Таке рішення мотивоване тим, що документи подані позивачем для проведення державної реєстрації не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Також, за даними документами не має змоги провести державну реєстрацію права власності за спадкоємцем ОСОБА_2, так як процедура спадкування не була проведена і особа не отримала документ, що підтверджує набуття права власності на земельну ділянку (свідоцтва про право на спадщину, рішення суду).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов'язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав (ч.2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього право набувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим право набувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (ч.2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затв. постановою КМ України від 25 грудня 2015 №1127 (в редакції на момент спірних правовідносин), передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктам 3 частини 1 статті 27 вказаного Закону визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката.

В той же час, п. 14 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено можливу наявність інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу Х Земельного кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Із матеріалів справи видно, що підставою для прийняття оскарженого рішення № 38968914 від 26.12.2017 р. є неповнота поданих ОСОБА_2 для реєстрації документів.

Однак відповідач Державний реєстратор прав на нерухоме майно не навів жодної обставини і відповідного обґрунтування неможливості застосування п.14 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та абз. 2 пункту 1 розділу Х Земельного кодексу України.

Крім цього, відповідно до абзацу 3 пункту 81-1 Порядку №1127 «Особливості державної реєстрації речових прав на земельні ділянки» державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, якщо такі права набуті згідно з рішенням органу влади чи органу місцевого самоврядування, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Судом першої інстанції вірно враховано, що Державний реєстратор прав на нерухоме майно ВК Івано-Франкіської міської ради не здійснив усіх дій щодо встановлення підстав для державної реєстрації, а також не здійснив заходів щодо виконання вимог пункту 81-1 Порядку №1127 та не з'ясував факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0516 га в Державному земельному кадастрі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції про те, що оскаржене рішення від 26.12.2017 р. є передчасним і таким, що прийняте без урахування всіх обставин, які мають значення для об'єктивного вирішення питання щодо наявності усіх підстав для реєстрації за позивачем ОСОБА_2 права власності на розглядувану земельну ділянку.

Крім цього колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що технічна документація із землеустрою на земельну ділянку площею 0,0516 га не була затверджена Глибівською сільською радою, а земельні ділянки загальною площею 0,43 га було перенесено у землі запасу сільської ради згідно рішення Глибівської сільської ради № 78-8/2011 від 15.09.2011 року.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені апелянтом обставини не були підставами для прийняття спірного рішення №38968914 від 26.12.2017 р. «Про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень». Ці та інші обставини повинні бути враховані повноважним суб'єктом влади при повторному розгляді заяви позивача ОСОБА_2 від 19.12.2017 року щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.08.2018 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 року в цій адміністративній справі №809/1902/17.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об'єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 березня 2018 року в адміністративній справі №809/1902/17 за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради Пиць Олени Владиславівни, Виконавчого комітету Івано-Франкіської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи чи в порядку письмового провадження - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.В. Ільчишин

В.В. Святецький

Повний текст постанови складено 10.12.2018 року