Справа № 320/5463/18
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року № 320/5463/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в м. Києві за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Управління пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області від 28.09.2018 №4972/03 про відмову у переведенні позивача на пенсію у разі втрати годувальника згідно поданої заяви від 19.09.2018 №1461;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області перевести позивача на пенсію у разі втрати годувальника згідно поданої заяви від 19.09.2018 №1461.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є пенсіонером та отримує пенсію за віком, але з підстав смерті чоловіка звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області із заявою про переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Проте, відповідач відмовив позивачу у такому переведенні, посилаючись на невідповідність прізвища позивача - "ОСОБА_1", прізвищу годувальника - "ОСОБА_2". На думку позивача, вказана відмова є протиправною, оскільки ОСОБА_1 разом із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, надано достатньо доказів, у підтвердження родинних зв`язків (факту одруження та перебування у шлюбі) з померлим ОСОБА_2

Представник відповідача у письмовому відзиві, поданому до суду, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з посиланням на пункт 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", адже в результаті перевірки документів для призначення пенсії виявлено розбіжності між відомостями заявника та годувальника.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження у даній адміністративній справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», про що свідчить копія її пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Як убачається з матеріалів справи, а саме - свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, громадянин ОСОБА_3, який народився "ІНФОРМАЦІЯ_2 і громадянка ОСОБА_4, яка народилася "ІНФОРМАЦІЯ_3, 23.10.1976 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №46 (а.с. 12).

Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_3, дружині - ОСОБА_3.

Судом встановлено, що 11.06.2018 ОСОБА_2 у віці 64 роки, -помер, про що 15.06.2018 складено відповідний актовий запис №75, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (зворот а.с.12).

Надалі, керуючись пунктом першим статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області із заявою про переведення на пенсію у разі втрати годувальника. До заяви були долучені наступні документи: довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, копія паспорта позивача, трудова книжка позивача, копія свідоцтва про шлюб, довідка ЖКЦ про проживання та копія свідоцтва про смерть годувальника ОСОБА_5

Розглянувши заяву позивача, відповідач прийняв рішення від 28.09.2018 №4972/03 про відмову у переведенні на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки згідно наданих документів існує невідповідність прізвищ між гр. ОСОБА_1 та годувальником гр. ОСОБА_2 Також, відповідач зазначив, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4, прізвище дружини ОСОБА_1, а чоловіка - ОСОБА_2, а згідно паспорту серії НОМЕР_5, прізвище позивача - ОСОБА_1 (а.с. 13).

19 жовтня 2018 року позивачем було подано до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області заяву про прийняття в якості додаткового доказу Експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 12.10.2018 №056/482-а/2, в якому зазначено, що попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах, зазначені прізвища "ОСОБА_2" та "ОСОБА_1", є ідентичними (а.с.22).

Однак, листом від 29.10.2018 №113/О-03 Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області повідомило позивача про те, що встановлення належності документів, в яких є розбіжність в написанні прізвища, імені та по батькові в наданих документах, відбувається у судовому порядку згідно статті 315 ЦПК України (а.с.24).

Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо не переведення з одного виду пенсії на інший, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті першої Закону України "Про пенсійне забезпечення" закріплено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з вимогами статей 6, 80-83 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які мають одночасне право на різні державні пенсії, призначається виключно одна пенсія за їх вибором.

Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України за заявою особи. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови видає орган, що призначає пенсії. Пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Отже, одним із видів державних пенсій, є пенсія у зв`язку із втратою годувальника, яка призначається непрацездатним особам, які перебували на утриманні померлої, оголошеної безвісті відсутньої або визнаної померлою у судовому порядку особи.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846) затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пунктом 2.3 якого визначено вичерпний перелік документів, які подаються до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника, зокрема:

- документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника;

- свідоцтво про шлюб;

- довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності);

- свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

- документи про місце проживання;

- документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Суд зазначає, що з матеріалів позовної заяви убачається , що позивачем до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника був поданий вичерпний перелік усіх необхідних документів.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

У цьому контексті, судом встановлено, що відповідач, розглядаючи заяву ОСОБА_1 та додані нею документи, виявив невідповідність прізвища заявника, прізвищу годувальника, а тому поставив під сумнів факт споріднення та утримання померлим ОСОБА_2 позивача.

Дослідивши вказані обставини та проаналізувавши чинне законодавство, суд дійшов висновку про наступне.

Наявні матеріали справи, зокрема письмові докази вказують на безспірність та очевидність того факту, що позивач - ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 перебували у шлюбі, мали родинні відносини, та відповідно позивач перебував на утриманні ОСОБА_2

Серед таких доказів:

- паспорт громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 з проставленим відбитком печатки про перебування у шлюбі з померлим (зворот а.с. 8);

- копія паспорта померлого, в якому зазначено прізвище померлого на російський мові "ОСОБА_2", а на українській - "ОСОБА_2", та також наявна відмітка про сімейний стан - зареєстровано шлюб із ОСОБА_6 (дівоче прізвище позивача) (зворот а.с. 9);

- копія першої сторінки трудової книжки, в якій зазначено прізвище позивача після укладення шлюбу на російський мові - "ОСОБА_1".

- копією свідоцтвом про укладення шлюбу, де на російський мові прізвища померлого та позивача є ідентичними, роки народження та місця народження повністю співпадають з паспортними даними позивача та померлого, а відтак ідентифікують осіб позивача та померлого.

Крім того, у відповідності до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 12.10.2018 № 056/482-а/2, який був поданий позивачем в якості додаткового доказу, прізвища ОСОБА_1/ОСОБА_1 (паспорт, запис ОСОБА_1) та ОСОБА_1/ОСОБА_1 (паспорт, запис ОСОБА_2), а також запис російською мовою ОСОБА_2/ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу, запис ОСОБА_3, (ОСОБА_1; трудова книжка, запис ОСОБА_1; зазначений паспорт, запис ОСОБА_1), попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними.

Але водночас, суд звертає увагу на дійсність існування і того факту, що прізвища позивача та годувальника різняться у частині подвоєння приголосних літер ("ОСОБА_1", "ОСОБА_2"), що у свою чергу свідчить про наявність розбіжностей в особистих відомостях позивача та годувальника.

При цьому, допустимими межами розгляду даної адміністративної справи, даним складом суду, є обставини прийняття рішення від 28.09.2018 №4972/03, тобто надання правової оцінки владним діям відповідача, на підставі яких було прийнято це рішення, у поєднанні та з одночасним дослідженням доказів, наявних у матеріалах справи. Водночас, суд не наділений повноваженнями щодо встановлення юридичних фактів, які мають значення для оцінки правильності висновків відповідача щодо невідповідності прізвищ та дійсності утримання позивача ОСОБА_2

Разом із цим, важливим для зазначення є те, що у разі необхідності встановлення певного юридичного факту, який має пряме значення для правового статусу особи, в Україні існує такий цивільний інститут, як окреме провадження.

Згідно статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до пункту першого та другого частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та перебування фізичної особи на утриманні.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідач, приймаючи рішення від 28.09.2018 №4972/03, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, так як судом встановлена дійсність того, що подані позивачем документи містять розбіжності у прізвищах заявника та годувальника. У той же час, не зважаючи на очевидність родинних зв`язків цих осіб, які підтверджуються наявними доказами, суд не наділений повноваженнями встановлювати будь-які факти, які мають юридичне значення, оскільки такою компетенцією наділені суди цивільної юрисдикції.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірності своїх дій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, у зв`язку із чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.