Справа № 520/9750/18
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"06" грудня 2018 р. № 520/9750/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Попова А.О.

представник позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Чернищук К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3 (АДРЕСА_1)
до Головного управління Державної Фіскальної служби у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 46)
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 488-1303 від 15.06.2017;

2. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь ОСОБА_3 704,80 гривень як витрати по сплаті судового збору за подання позову.

В обґрунтування позову зазначено, що податкове повідомлення-рішення № 488-1303 від 15.06.2017 є незаконним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що податкове повідомлення-рішення № 488-1303 від 15.06.2017 є законним та таким, що винесено в межах чинного законодавства України, а тому не підлягає скасуванню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_3, на підставі договору дарування від 29.12.2001 року належать нежитлові приміщення підвалу XV, XVI, XVII, XVIII, XIX, XX третього поверху II, 11, 12, 13, 14, 15, 16 загальною площею 829,3 кв.м., та 1/5 частка приміщень спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху І, II. 10 та 3 поверху І, що становить 15/100 часток від усіх нежитлових приміщень, а також приміщення 3 поверху 1,2,3,4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 17, 18, 19,20,21,22 загальною площею 463,1 кв.м. та 1/10 частка приміщень, спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху, І, II, 10 та III (третього) поверху І, що становить 9/100 часток від усіх нежитлових приміщень, які знаходяться у нежитловій будівлі літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_2

Також судом встановлено, що 03 жовтня 2018 року представник позивача звернувся до ГУ ДФС у Харківській області із адвокатським запитом, в якому просив надати письмово інформацію про те, чи нараховувались у 2017 році контролюючим органом податкові зобов'язання ОСОБА_3 та чи виносились податкові повідомлення-рішення про сплату ним земельного податку за користування земельною ділянкою, на якій знаходяться нежитлові приміщення підвалу XV, XVI, XVII, XVIII, XIX, XX третього поверху II, 11, 12, 13, 14, 15, 16 загальною площею 829,3 кв.м., та 1/5 частка приміщень спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху І, II, 10 та 3 поверху І, що становить 15/100 часток від усіх нежитлових приміщень, а також приміщення З поверху 1,2,3,4, 5,6, 7, 8,9,10, 17,18,19,20,21,22 загальною площею 463,1 кв.м. та 1/1-6 частка приміщень спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху, І, II, 10 та III (третього) поверху І, що становить 9/100 часток від усіх нежитлових приміщень, які знаходяться у нежитловій будівлі літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_2 Та у разі якщо такі податкові повідомлення-рішення виносились просив надати:

1. Письмово інформацію про правові підстави їх винесення, номер та дату винесення такого повідомлення рішення та (за наявності) його завірену копію, а також надати письмово інформацію про спосіб та дату направлення контролюючим органом відповідно до ст.ст. 42, 58 ПК України такого податкового повідомлення-рішення і інформацію про дату одержання ОСОБА_3 даного податкового повідомлення-рішення;

2. Письмово інформацію про те, за яку земельну ділянку, яка перебуває у власності чи користуванні ОСОБА_3, нараховано таке податкове зобов'язання;

3. Письмовий розрахунок такого податкового зобов'язання ОСОБА_3;

4. Письмово інформацію про спосіб визначення площі земельної ділянки, за користування якої ОСОБА_3 було винесено таке податкове повідомлення-рішення, зокрема, чи використовувались для визначення розміру земельної ділянки відомості державного земельного кадастру та чи враховувалась при цьому відповідно до положень п. 286.6 ст. 286 ПК України загальна площа нежитлової будівлі, а також частка у праві власності на нежитлові приміщення, що належать ОСОБА_3;

5. Завірені копії усіх документів, які використовувались контролюючим органом при розрахунку такого податкового зобов'язання ОСОБА_3

Листом № 10120/ФОП/20-40-58-06-23 від 09.10.2018 року відповідач - ГУ ДФС у Харківській області, у відповідь на адвокатський запит представнику позивача було повідомлено, що у 2017 році ОСОБА_3 відповідно до податкового повідомлення-рішення № 488-1303 від 15.06.2017 було нараховано земельний податок у сумі 22155,84 гривень за земельну ділянку площею 775,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка перебуває у користуванні ОСОБА_3 Крім того, в даному листі було зазначено, що площа вищевказаної земельної ділянки була розрахована на підставі даних державного земельного кадастру та заяви ОСОБА_3 від 03.08.2005 - зокрема, було зазначено, що за адресою: АДРЕСА_2 існує земельна ділянка площею 3195,54 кв.м. (кадастровий номер НОМЕР_1), 775,00 кв.м. з якої перебувають у користуванні ОСОБА_3

Щодо правового регулювання спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

При цьому, положеннями п.269.1 ст.269 Податкового кодексу України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як передбачено п. 270.1 ст.270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Згідно із п.286.1ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 489 від 25.11.2016 визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів.

Відповідно до п.4 вказаного Порядку, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Статтею 26 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів - землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою: Фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками. відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований ст. 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр", згідно якої, відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: - витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру; - довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру; - викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру. Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання. Доступ до Державного земельного кадастру надається банкам, центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів. Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складення заповітів). Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видається заявнику в день надходження заяви. Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок розташованих на відповідній території, на безоплатній основі. На отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом. Витяг з Державного земельного кадастру підписується Державним кадастровим реєстратором та посвідчується його печаткою.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, податковим органом здійснено розрахунок земельного податку на підставі площі земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача та нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Нарахування земельного податку з фізичних осіб ОСОБА_3, проведено виходячи з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції за 2005-2016 року.

У вказаному відзиві відповідач зазначив, що індекси інфляції, що використовувалися при розрахунку земельного податку ОСОБА_3: 9015,08 (1% від грошової оцінки станом на 2005 рік)

- 2005 рік - 1,035; - 2006 рік - 1; - 2007 рік - 1,028; -2008 рік - 1,152; - 2009 рік - 1,059; - 2010 рік - 1; - 2011 рік - 1; - 2012 рік - 1; - 2013 рік - 1; - 2014 рік - 1,249; - 2015 рік - 1,433; - 2016 рік - 1,06;

Суд звертає увагу на те, що показники площі земельної ділянки за адресою м. Харків, пр-т Московський, 196А, які визначені відповідачем в розрахунках земельного податку з 2005 по 2016 рік могли змінитися, будь-яких інших доказів, які б використовувались при нарахуванні позивачу податкового зобов'язання з земельного податку відповідачем до суду не надано.

Крім того суд зазначає, що відповідачем всупереч п. 286.6 cт. 286 ПК України при розрахунку земельного податку позивачу не було встановлено кількість користувачів земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та при визначенні позивачу земельного податку не враховано площу частки земельної ділянки кожного співвласника у праві власності на нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці. При цьому, як слідує з матеріалів справи, дані державного земельного кадастру при розрахунку відповідачем земельного податку враховані не були, що суперечить п. 286.1 cт. 286 ПК України, оскільки відповідно до копій наданих ГУ ДФС у Харківській області документів загальна площа земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) за адресою: АДРЕСА_2 становить 3195,54 кв.м. В той же час, відомості про земельну ділянку із таким кадастровим номером та площею відсутні в Державному земельному кадастрі, про що свідчить скірн-шот із сайту «Публічна кадастрова карта України» та сайту Держгеокадастру. Крім того, вказана площа земельної ділянки більше як у 2,5 рази перевищує площу забудови триповерхової нежитлової будівлі Літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_2, в якій знаходяться належні ОСОБА_3 нежитлові приміщення, оскільки відповідно до технічного паспорту на належні ОСОБА_3 нежитлові приміщення площа забудови становить 1260,00 кв.м.

Суд зазначає, що відповідно до п.286.6 ст. 286 Податкового кодексу України за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території.

Положеннями п. 287.8 ст.287 Податкового кодексу України передбачено, що власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 29.12.2001 року належать нежитлові приміщення підвалу XV, XVI, XVII, XVIII, XIX, XX третього поверху II, 11, 12, 13, 14, 15, 16 загальною площею 829,3 кв.м., та 1/5 частка приміщень спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху І, II. 10 та 3 поверху І, що становить 15/100 часток від усіх нежитлових приміщень, а також приміщення 3 поверху 1,2,3,4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 17, 18, 19,20,21,22 загальною площею 463,1 кв.м. та 1/10 частка приміщень, спільного користування: 1 поверху III, 2 поверху, І, II, 10 та III (третього) поверху І, що становить 9/100 часток від усіх нежитлових приміщень, які знаходяться у нежитловій будівлі літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_2

Враховуючи викладене, при розрахунку земельного податку податковим органом має враховуватись площа земельної ділянки пропорційно площі приміщень, які належать особі.

Проте, як вбачається з відзиву на позовну заяву Головним управлінням ДФС у Харківській області в порушення ст. 286, 287 Податкового кодексу України розрахунок земельного податку зроблений із застосуванням нормативно - грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції за 2005-2016 роки.

Відповідно до стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, під час судового розгляду справи відповідачем не доведено обґрунтованості та правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення № 488-1303 від 15.06.2017.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Головного управління Державної Фіскальної служби у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної Фіскальної служби у Харківській області № 488-1303 від 15.06.2017.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 грудня 2018 року.

Суддя Спірідонов М.О.