Справа № 826/14776/17
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 грудня 2018 року № 826/14776/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані»

до

Головного управління ДФС у Київській області

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2017 №, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані», (далі також – позивач, ТОВ «Альфа-Метал-Компані») з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також – відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.08.2017 №.

Позовні вимоги мотивовані протиправності прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 01.08.2017 № щодо застосованих до товариства штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. Позивач вважає, що у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій відповідно до ст. 120-1 Податкового кодексу України за фактом вчинених правопорушень у період до 16.01.2016, оскільки на той час був відсутній правовий механізм притягнення до відповідальності платників податків за порушення строків реєстрації податкових накладних через відсутність затвердженого Порядку застосування таких штрафних санкцій. Крім того, позивач вказує на те, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем за неналежною формою «Н», та про невідповідність розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення звітним періодам, що були предметом перевірки.

У призначеному судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю, а представник відповідача проти позову заперечував з підстав і мотивів, що наведені у тексті його заперечень проти позову.

Свої заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що в ході проведеної камеральної перевірки в липні 2017 року встановлено, що ряд податкових накладних, виписаних ТОВ «Альфа-Метал-Компані» були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням законодавчо визначеного терміну. Відповідно до п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України відносно ТОВ «Альфа-Метал-Компані» винесено податкове повідомлення-рішення щодо застосування штрафів, всього на загальну суму 151 099,42 грн. (за затримку на терміни до 15 календарних днів і більше) за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відповідач вважає, що при проведенні перевірки контролюючий орган мав всі підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, в тому числі за період до 1 січня 2016 року. Також представник відповідача зазначив, що оспорюване податкове повідомлення-рішення було прийняте за відповідною формою, що встановлена Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2015 №1204.

16.01.2018 суд, на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25.07.2017 працівником ГУ ДФС у Київській області відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України проведено перевірку ТОВ «Альфа-Метал-Компані» з питання дотримання ним термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що були складені за наступні періоди: 09.11.2015, 07.12.2015, 08.12.2015, 09.12.2015, 10.12.2015, 11.12.2015, 12.12.2015, 14.12.2015, 15.12.2015, 17.12.2015, 18.12.2015, 30.12.2015, 21.01.2016, 19.02.2016, 22.02.2016, 24.02.2016, 18.03.2016, 05.04.2016, 06.04.2016, 21.04.2016, 27.04.2016, 23.05.2016, 10.06.2016, 14.06.2016, 07.07.2016, 08.07.2016, 15.07.2016, 19.07.2016, 21.07.2016, 30.07.2016, 09.08.2016, 10.08.2016, 12.08.2016, 15.08.2016, 16.08.2016, 25.11.2016, 22.11.2016, 09.12.2016, 22.12.2016. За результатами такої проведеної перевірки був складений акт від 25.07.2017 №1698/10-36-12-20-24/34202711.

У висновках цього акта перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, а саме: порушення термінів реєстрації податкових накладних, виписаних ТОВ «Альфа-Метал-Компані» на користь контрагентів-покупців на загальну суму податку на додану вартість 1 457 078,04 грн., на строк до 15 календарних днів та більше. Перелік таких несвоєчасно зареєстрованих податкових накладних з датами їх виписки та фактичної реєстрації, кількістю днів затримки реєстрації, сумою податку та визначений розміром штрафу наведений на стор. 2 – 6 акта перевірки.

01.08.2017 ГУ ДФС у Київській області на підставі цього акта перевірки та згідно зі ст. 1201 Податкового кодексу України прийняв податкове повідомлення-рішення №, яким до ТОВ «Альфа-Метал-Компані» застосовано штрафні санкції за затримку реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на терміни: від 15 і менше календарних днів, від 16 до 30 календарних днів, від 31 до 60 календарних днів, від 61 і більше календарних днів, всього у розмірі 151 099,42 грн. (з них 140 944,72 грн. – 10% від суми ПДВ 1 409 446,26 грн., 8 269,65 грн. – 20% від суми ПДВ 41 348,27 грн., 1 885,05 грн. – 30% від суми ПДВ 6 283,51 грн.).

За результатами адміністративного оскарження, в порядку визначеному ст. 56 Податкового кодексу України, рішенням Державної фіскальної служби України від 05.10.2017 №22229/6/99-99-11-03-01-25 скаргу платника (позивача) залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 01.08.2017 № – без змін.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Стаття 20 ПК України визначає права контролюючого органу, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (пп. 20.1.4, 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

Відповідно до ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

На день проведення перевірки позивача редакція пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачала, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.1 ст. 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що метою камеральної перевірки є виявлення в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, зокрема Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН), арифметичних та/або методологічних помилок, або інших відомостей, які призвели до заниження/завищення податкових зобов'язань або свідчать про допущені платником податків порушення термінів, порядку реєстрації податкових накладних, акцизних накладних або про неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності, відповідальність за що передбачена статтями 120, 1201, 1202 ПК України.

Тобто, надані контролюючому органу повноваження проводити камеральні перевірки на підставі даних ЄРПН охоплюють, у тому числі, питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних у ЄРПН (аналогічні правові висновки сформовані Верховним Судом України в тексті постанови від 06.03.2018 за результатами розгляду подібної адміністративної справи № 821/193/17).

Відповідно до п. 14.1.60 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з п. 201.1, 201.7 ст. 201 ПК України у редакції, яка діяла станом на момент формування та виписки перелічених в акті перевірки податкових накладних за періоди з листопада 2015 року по грудень 2016 року, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За змістом норм п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до положень абз. 11 п. 201.10 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивачем не заперечується факт, що за період з листопада 2015 року по грудень 2016 року ним було виписано та зареєстровано з порушенням термінів реєстрації податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 1 457 078,04 грн., що й було встановлено контролюючим органом під час проведеної в липні 2017 року перевірки.

Приписами норм п. 1201.1. ст. 1201 ПК України (у редакціях чинних як до 1 січня 2016 року, так і станом на кінець 2016 року) встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов’язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

При цьому, п. 35 підрозд. 2 розд. «Перехідні положення» ПК України встановлено, що норми пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України не застосовуються при порушенні термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, складених до 01 жовтня 2015 року.

З контексту наведених норм ПК України можна дійти висновку, що якщо податкові накладні були складені після 01 жовтня 2015 року і фактично зареєстровані в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, то до платника податку, відповідального за їх реєстрацію в ЄРПН, застосовуються штрафні санкції, визначені у статті 120-1 Податкового кодексу України.

Суд встановив, що у період порушень позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, вчинених до 1 січня 2016 року, діяв п. 120-1.3 ст. 120-1 ПК України, яким передбачалось, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Однак в подальшому Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII названий пункт ст. 1201 Податкового кодексу України було виключено.

Аналізуючи наведену норму ст. 1201 ПК України у сукупності з п. 1201 цієї ж статті Кодексу Верховний Суд дійшов наступного правового висновку: прийняття чи не прийняття Порядку застосування штрафних санкцій (штрафу), передбачених статтею 1201 Податкового кодексу України за порушення 15-денного терміну реєстрації податкових накладних, не може впливати на дію вказаної норми Податкового кодексу України або скасовувати її дію. Відсутність порядку застосування штрафних санкцій не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України за несвоєчасну реєстрацією податкових накладених та не свідчить про відсутність у податкового органу повноважень щодо застосування штрафних санкцій за вказане порушення, передбаченого вказаним Кодексом.

Оскільки, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII не було ані введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства, ані збільшено розмір відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

Фактично, цим законом було змінено лише процедуру застосування штрафних санкцій, що не може вважатись погіршенням становища платника податків. Дані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №826/13930/16, від 08.05.2018 у справі №805/808/17-а та від 01.10.2018 у справі №813/2726/17.

В силу вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи вищевказані правові норми ПК України та практику Верховного Суду, суд дійшов висновку, що контролюючий орган, приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення від 01.08.2017 № не допустив порушень ст. 58 Конституції України згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, дослідивши наявні у справі матеріали суд не виявив наявності розбіжностей між наведеними у текстах акта перевірки та розрахунку штрафу до податкового повідомлення-рішення від 01.08.2017 №, розрахунків штрафних санкцій на загальну суму 151 099,42 грн., що були застосовані до позивача відповідно до норм п. 1201.1 ст. 1201 ПК України.

Що стосується тверджень позивача про прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення за неналежною формою, то суд зазначає наступне

В розумінні норм пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України «грошове зобов'язання платника податків» - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом норм п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп. 54.3.3 вказаного пункту ст. 54 Кодексу).

Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов’язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян). Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 58.1 ст. 58 ПК України).

Так, згідно з положеннями п. 1 і 2 розд. ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за №124/28254), контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у в. т. випадках, якщо: згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобов’язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами, зокрема, «Н» - за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 Кодексу (додаток 13).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення від 01.08.2017 № діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Метал-Компані» (, місцезнаходження: 08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Київська, 8д) до Головного управління ДФС у Київській області (, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5а) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.08.2017 № відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок