Справа № 577/4845/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 577/4845/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Конотопської міської ради на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.09.2018, (суддя Галян С.В., повний текст складено 17.09.18) по справі № 577/4845/17

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Конотопської міської ради

треті особи Міський голова м. Конотопа Семеніхін Артем Юрійович , КЗ "Конотопська районна лікарня ім.Академіка Михайла Давидова"

про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати незаконним розпорядження міського голови від 18.08.2017 року № 97-ОС «Про звільнення ОСОБА_1»,

- поновити її на посаді завідувача сектору реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг міської ради;

- стягнути з Конотопської міської ради на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнути з Конотопської міської ради на її користь моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 105.09.2018р. позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження міського голови Конотопської міської ради від 18 серпня 2017 року № 97-ОС «Про звільнення ОСОБА_1»

Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради.

Стягнуто з виконавчого комітету Конотопської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.08.2017 року по 05.09.2018 року в сумі 119969,80 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Звернуто до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 8700,03 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Конотопської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування обставин справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Зазначає, що факт відсутності позивача на робочому місці та прогулу зафіксовано належними доказами, зокрема актом комісії, а також показами свідків, а тому судом першої інстанції безпідставно скасовано розпорядження та поновлено позивача на посаді.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на вірне встановлення судом того, що звільнення відбулося під час перебування на лікарняному позивача, а отже з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів, вислухав суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, дослідивши докази по справі вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судом встановлено , що з 26.03.2008 року ОСОБА_1 працювала в Конотопській міській раді, а 22.02.2016р. переведена на посаду завідувача сектору реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг міської ради, що підтверджується розпорядженням міського голови від 22.02.2016 року № 34-ОС (т.1 а.с. 8-23 ).

Розпорядженням Конотопського міського голови № 97-ОС від 18.08.2017 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за прогул (а.с. 24)

Підставою звільнення слугувала службова записка начальника центру надання адміністративних послуг міської ради, акт від 17.08.2017 року № 1 «Про відсутність у лікарні», акт від 18.08.2017 року № 2 «Про відмову давати письмові пояснення ОСОБА_1», копія листка непрацездатності, протокол засідання комісії із соціального страхування /рішення уповноваженого/ виконавчого комітету Конотопської міської ради від 18.08.2017 року, протокол спільного засідання членів профспілкового комітету міськвиконкому та працівників ЦНАП від 17.08.2017 року (а.с.26-29, 206 т.1; 80 т.2).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог законодавства, а саме під час перебування позивача на лікарняному, а тому оскаржуване розпорядження є незаконним та підлягає скасуванню

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується, і громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п. 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Судом встановлено, та визнається відповідачем , що в період з 15.08.2018р. по 17.08.2018р. включно ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ "Конотопська районна лікарня ім. Академіка Михайла Давидова", що підтверджується листком непрацездатності АДЕ №584214 від 17.08.2017, в якому також зазначено, стати до роботи 18.08.2017 року (а.с.29, 245 т.1; 80 т.2).

Зазначений листок непрацездатності виданий повноважною особою, скріплено печаткою, а отже є належним доказом в підтвердження непрацездатності позивача в зазначений період.

Про госпіталізацію 15.08.2018р. та відсутність на робочому місці позивач належним чином повідомила свого безпосереднього керівника, а саме: начальника центру надання адміністративних послуг міської ради Марищенко Т.О., яка в судовому засіданні, в якості свідка підтвердила зазначений факт.

В судовому засіданні позивач пояснювала, що перебуваючи на лікуванні в гінекологічному відділені, та враховуючи відсутність належних гігієнічних умов у відділені 17.08.2018р. з дозволу медсестри відлучилася із лікарні в період з 07.00 год. до 09.00 год ( до проведення планового обходу лікарів) для прийняття душу вдома, після її повернення до палати дізналася , що до лікарні приходили представники міської ради з перевіркою перебування її в лікарні.

Також встановлено, що за вказівкою Конотопського міського голови Семеніхіна А.Ю. 17.08.2017 року близько 9:30 год. була здійснена перевірка знаходження ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в гінекологічному відділенні Конотопської ЦРЛ, під час якої було виявлено, що за даними, наданими чергової медсестри гінекологічного відділення, позивач рахується за палатою №7, після опитування пацієнтів палати №7, з'ясовано відсутність ОСОБА_1 в палаті 16, 17 серпня 2017 року, про що було складено акт від 17.08.2017 року та підписано , як членами комісії Яременко Н.А. (начальник відділу організаційної та кадрової роботи Конотопської міської ради), Марищенко Т.О.( начальник центру надання адміністративних послуг Конотопської міської ради), Золотарьовою Є.І. (головний спеціаліст сектору кадрового забезпечення та з питань нагород відділу організаційної та кадрової роботи міської ради) (а.с. 25, 26 т.1).

Доводи апеляційної скарги, що зазначений акт є належним доказом в підтвердження відсутності позивача на робочому місці 17.08.2018р., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки зазначеним актом встановлено відсутність ОСОБА_1 в лікувальному у закладі, проте повноважень у зазначених осіб перевіряти дотримання внутрішнього розпорядку хворих в медичних установах відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування та не виклик до суду в якості свідка постової медичної сестри ОСОБА_6, яка спростовує твердження позивача про надання їй дозволу 17.08.2018р. відлучитися з лікарні, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки матеріали справи не місять доказів того, що клопотання про допит зазначеної особи в суді було заявлено відповідачем.

Задовольняючи позов суд також зазначив, що звільнення позивача відбулося всупереч ст. 43 КЗпП України, а саме без отримання від виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) попередньої згоди на розірвання з ОСОБА_1 трудового договору на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с.27).

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції наявного в матеріалах справи протоколу профспілкового комітету № 6 від 17.08.2017р. колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначений протокол не містить висновку про надання згоди на звільнення, а лише містить посилання " вважати відсутність ОСОБА_1 17.08.2017р. на робочому місці без поважних причин". Крім того, доказів участі позивача, запрошення її на засідання профспілкового комітету, або відмову від участі , відповідачем не надано.(т. а.с.27)

Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звільнення позивача відбулося без отримання попередньої згоди профспілкового органу на розірвання трудового договору.

Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з посади є найсуворішим, проте відповідачем не вказано мотивів надання переваги обраного виду дисциплінарного стягнення (звільнення з посади) і не можливості застосування більш м`якого виду дисциплінарної відповідальності , врахування особи позивача, яка раніше не притягалася до дисциплінарної відповідальності, тяжкість проступку, її ставлення до виконання службових обов'язків тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення.

Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 315,316, 321,325,328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Конотопської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.09.2018 по справі № 577/4845/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Курило О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 11.12.2018.