Справа № 569/22077/18
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

при секретарі - Калетинець Т.В.

справа № 569/22077/18, провадження № 2-а/569/785/18,

учасники справи:

позивач - Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_1 про примусове видворення громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 за межі України,

представник позивача - Прозорова Світлана Федорова,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 про примусове видворення громадянина Республіки Вірменії за межі України.

В обгрунтування позовних вимог вказують, що згідно письмових пояснень іноземця, останній прибув на територію України 17.04.2018 через пропускний пункт "Бориспіль" у приватних справах, що підтверджується відповідним штампом у паспорті НОМЕР_1 виданим ОВС031 та дійсним до 31.01.2022, та з того часу безвиїздно проживає за адресою АДРЕСА_1. 16.07.2018 закінчився дозволений строк перебування іноземця на території України. Однак, після вищезазначеного строку останній Україну не покинув. Свої дії пояснює відсутністю коштів необхідних для повернення. Приймаючої сторони, близьких родичів та власного житла в Україні не має. До УДМС з питань продовження строку перебування на території України не звертався. 09.08.2018 Управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області було постановлено рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 та зобов"язано його залишити територію України у термін 30 діб з дати прийняття цього рішення, але не пізніше, 07.09.2018.

Втім, як з"ясувалося, дане рішення не виконано, і відповідач територію України не покинув. Саме ці обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами розгляду позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14:15 год. 28 листопада 2018 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, наполягала на задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в позові, стверджуючи, що вказаний громадянин незаконно знаходиться на території України, та підлягає примусовому видворенню.

Відповідач позовні вимоги визнав, повністю підтвердив обставини викладені в позові.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши надані суду матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і постановлення законного рішення по суті, суд дійшов наступного висновку.

09 серпня 2018 року Управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області було постановлено рішення про примусове повернення за межі України громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов"язано його залишити територію України у термін 30 діб з дати прийняття цього рішення, але не пізніше, 07 вересня 2018 року.

09 серпня 2018 року Радивилівським РВ УДМС України в Рівненській області відносно громадянина Вірменії ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол, за наслідками розгляду якого визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП.

Таким чином, до теперішнього часу громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_1, перебуває незаконно на території України, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (надалі Закон), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в"їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 вказаного Закону визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають на території України на законних підставах, це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в"їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч.1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров"я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства мають виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець чи особа без громадянства зобов"язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений в рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону, Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі ухваленої за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі ухваленого рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконане іноземцем в установлений строк без поважних причин, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства мають передувати дві обставини: перша ухвалення рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов"язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до ухвалення компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 №1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов"язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні".

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Згідно з п.1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23.04.2012 року №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім наступних випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Враховуючи те, що відповідач, відповідно до ст. 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" грубо та свідомо порушив законодавство України, він не підпадає під захист ст. 3 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, а також беручи до уваги, що громадянин Республіки Вірменії ОСОБА_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду з України, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову .

В силу приписів п.3 ч.2 ст.371 КАС України, дане рішення суду підлягає зверненню до негайного виконання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_1 про примусове видворення громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 за межі України - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1, ( ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт Республіки Вірменії серії НОМЕР_1 виданий 31 січня 2012 року) за межі території України.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області, юридична адреса:м.Рівне, вул. вул. 16-го Липня 6,

відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складене 28 листопада 2018 року.

Станом на 28 листопада 2018 року рішення не набрало законної сили.

Суддя -