Справа № 811/1807/18
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2018-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

20 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 811/1807/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року (головуючий суддя Хилько Л.І.)

у справі № 811/1807/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Кіровоградського окружного адміністративного суду, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, викладену у листі № В-11314/0-1914/0/17-18 від 19.03.2018.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не пізніше 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.Рішення суду мотивовано тим, що за встановлених обставин справи відмова відповідача у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправною, оскільки не ґрунтується на положеннях Земельного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, суд, враховуючи дискреційні повноваження відповідача , дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, суд вказав, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення в частині зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність визначеної ним земельної ділянки.

Позивач зазначає, що суд не врахував, що листом № В-11314/0-1914/0/17-18 від 19.03.2018 відповідач вдруге відмовив позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з тих же підстав, що були викладені в попередній відмові, яка оскаржена позивачем в судовому порядку, що підтверджено постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № П/811/1501/17 між тими ж сторонами. Отже, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивач вважає саме зобов'язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки, що в свою чергу не є втручанням у дискреційні повноваження.

Апеляційну скаргу призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.11.2018.

Повноважні представники сторін у судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.9 ст. 205, п.2 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу (а.с. 55-59), в якому зазначено, що рішення суду є законним, а апеляційна скарга - безпідставною та необґрунтованою. За результатами розгляду поданої позивачем заяви відповідач в межах наданих йому повноважень дійшов висновку за доцільне відмовити у задоволення цієї заяви. При цьому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. В даному випадку відмова органу не має наслідком порушення прав та інтересів особи, яка має намір отримати земельну ділянку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі № П/811/1501/17, яка набрала законної сили, є обов'язковою до виконання, зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, подану 01.06.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною (орієнтовною) площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.10-12).

Судом у справі № П/811/1501/17 встановлені наступні обставини.

01.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Староосотської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області.

До заяви додано копії графічних матеріалів (витяг з кадастрової карти), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, паспорта, ідентифікаційного коду, посвідчення учасника бойових дій.

Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом від 29.06.2017 № В-11314/0-8514/0/6-17 повідомило позивача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №413 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області. Інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області: http://kirovogradska.land.gov.ua., а тому, як зазначає відповідач, з метою вирішення питання, порушеного у зверненні, позивачеві необхідно подати до Головного управління на розгляд клопотання та відповідні додатки, враховуючи вимоги вищезазначеної постанови.

При цьому судом у справі П/811/1501/17 встановлено, що викладені Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області у листі від 29.06.2017 № В-11314/0-8514/0/6-17 мотиви для відмови не містять жодної з передбачених ч.7 ст.118 та ч.3 ст.123 Земельного кодексу України підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, внаслідок чого суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2, подану 01.06.2017, зазначаючи в рішенні, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, що вказані у листі від 29.06.2017 № В-11314/0-8514/0/6-17, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже не підлягають доказуванню у справі, що розглядається, встановлені в адміністративній справі П/811/1501/17 обставини щодо звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області із заявою від 01.06.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, із доданням до заяви певних документів, в тому числі, копії графічних матеріалів (витяг з кадастрової карти), на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області на виконання судового рішення у справі П/811/1501/17 повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 01.06.2017 і листом від 19.03.2018 №В-11314/0-1914/0/17-18 повідомило про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки (а. с.4).

Відповідач зазначив, що з метою раціонального використання земельних ділянок наказом від 21.12.2017 №701 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Кіровоградської області у І кварталі 2018 року» Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області.

Посилаючись на ст.ст.118, 122 Земельного кодексу України, а також вказаний вище наказ, відповідач обґрунтував відмову у задоволенні заяви про надання дозволу на складення проекту землеустрою тим, що на офіційному веб-сайті Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області оприлюднений перелік земельних ділянок і виключно із вказаного переліку зацікавлені особи мають право отримати земельну ділянку, таким чином, відповідач встановив невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки.

Виходячи з фактичних обставин справи, норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність такої відмови, разом з тим не погоджується з судом першої інстанції про зобов'язання повторно розглянути заяву позивача від 01.06.2017.

За правилами ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, для отримання у власність бажаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку громадянам необхідно насамперед звернутись з заявою до відповідних органів для отримання дозволу цих органів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому отримання такого дозволу не означає обов'язкове позитивне вирішення питання про надання певної земельної ділянки у власність, оскільки право на земельну ділянку у громадян виникає на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання її у власність, а не на підставі рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За своєю суттю рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням уповноваженого органу про надання права власності на відповідну земельну ділянку, а лише надає можливість розробки технічної документації на цю земельну ділянку як необхідної умови для вирішення питання щодо передачі земельної ділянки у власність зацікавленій особі.

У наданні такого дозволу громадянину може бути відмовлено виключно з підстав, зазначених у ч.7 ст.118 ЗК України, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У спірному випадку, відмовляючи у наданні такого дозволу, відповідач не навів законодавчо визначених для цього підстав.

Відмовляючи у наданні позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач послався на невідповідність місця розташування земельної ділянки з огляду на затверджений наказом від 21.12.2017 № 701 перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Кіровоградської області у І кварталі 2018 року.

Наведені відповідачем обставини вірно встановлені судом першої інстанції як такі, що не підпадають під визначені ч.7 ст.118 ЗК України підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Посилання відповідача на затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 21.12.2017 № 701, перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у І кварталі 2018 року, на території Кіровоградської області, вірно визнано судом першої інстанції безпідставним.

Ані вказаний наказ, ані Постанова Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 413, на виконанні якої саме і виданий цей наказ від 21.12.2017 № 701, не є тими законодавчо встановленими документами, що мають застосовуватись при вирішенні питання щодо відповідності місця розташування бажаної земельної ділянки згідно ч.7 ст.118 ЗК України.

Оскільки порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, зокрема, порядок одержання дозволу на розроблення проекту землеустрою, врегульовано безпосередньо Земельним кодексом України, посилання відповідача на затверджений наказом від 21.12.2017 № 701 перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам на території Кіровоградської області у І кварталі 2018 року, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, є неправомірним.

Судом першої інстанції встановлено, що заява позивача від 01.06.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, розглядалась відповідачем повторно з врахуванням висновків Кіровоградського окружного адміністративного суду, викладених у постанові від 09.11.2017 у справі № П/811/1501/17.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, підстави для відмови в задоволенні заяви позивача від 01.06.207, викладені в листі Головного управління Держгеокадастру від 29.06.2017 № В-11314/0-8514/0/6-17, є ідентичним відмові Головного управління Держгеокадастру, викладені в листі № В-11314/0-1914/0/17-18 від 19.03.2018.

Таким чином, з огляду на те, що за результатами розгляду заяви позивача від 01.06.2017 відповідачем двічі надавались необґрунтовані відмови з посиланням на ті ж самі обставини, позивачем у даному випадку правильно обраний спосіб захисту порушеного права про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме: зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Як вказано Верховним Судом України у рішенні від 24.11.2015 у справі № 816/1229/14, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд при перевірці правомірності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, згідно приписів ст.245 КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб'єкта владних повноважень зобов'язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Таким чином, виходячи з встановлених у справі фактичних обставин, враховуючи встановлений у судовому порядку факт протиправності рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що з метою повного захисту прав позивача відповідач має бути зобов'язаний надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 гектара, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, і задоволення позову в цій частині не свідчить про втручання в дискреційні повноваження відповідача

Суд також враховує положення обов'язкової до застосування судової практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року.

При вирішенні вказаної справи Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що будь-яка норма не може вважатися «законом», якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

Фраза «передбачено законом» не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципом верховенства права. Таким чином, мається на увазі, що у внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічних властей у здійснення прав, охоронюваних inter alia п.1 статті 8 Конвенції.

Закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання держави.

Крім того, згідно п. 65 вказаного рішення Суду втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що застосування дискреційних повноважень суб'єкта владних повноважень повинно мати чіткі межі застосування. І за наявності правової можливості відповідного органу прийняти одного з двох рішень суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова є неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Отже, оскільки, як встановлено вище, крім визначених відповідачем і визнаних судом протиправними, інші підстави для відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відсутні, апеляційний суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, що відповідно до ст.317 КАС України є підставою для часткового скасування судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 липня 2018 року у справі № 811/1807/18 скасувати в частині зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Прийняти нове рішення в цій частині.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бандурівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, на підставі поданої заяви від 01.06.2017.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко