Справа № 810/4031/18
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2018-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2018 року м.Київ № 810/4031/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільпо - Фуд" до Київської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО-ФУД" з позовом до Київської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 06.02.2018 № UA 125220/2018/010004/2.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що у зв'язку з імпортом товару представником позивача було подано митну декларацію для оформлення від 06.02.2018 № UA 125220/2018/010004/2 та ряд документів для підтвердження митної вартості товару, однак митним органом було винесено оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та збільшено розмір переплаченого мита і податку на додану вартість на загальну суму 172 763,41 грн.

На думку позивача таке рішення є неправомірним та таким, що винесене з порушення чинного законодавства України, оскільки належним чином необґрунтоване та з порушенням послідовності застосування методів для визначення митної вартості товару.

Позивач не погоджуються з рішенням відповідача, вважає його протиправними та такими, що порушують його права та обов'язки, у зв'язку з чим підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні та подав суду письмовий відзив на позовну заяву.

В обґрунтування своїх заперечень вказав, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, встановлено розбіжності у документах, які надані до митного оформлення та/або містять наявні ознаки підробки, а також в них були відсутні усі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості.

На думку відповідача, оскаржуване рішення є правомірним та таким, що винесено у відповідності до норм чинного законодавства України, що стосується митного оформлення товарів.

У судовому засіданні 29.09.2018 від учасників справи надійшло клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Частиною 3 ст. 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши письмові докази, які були надані сторонами, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2016 між ТОВ «Сільпо - ФУД» та «AIMON GROUP LIMITED» (Китай) укладено контракт купівлі - продажу товарів № 1500.

Декларантом позивача ОСОБА_1 була подана до митного оформлення електронну митну декларацію на товари, а саме арт. 712360 тарілка помаранчева 26,5 см. - 1248 шт.; арт. 712361 тарілка помаранчева 19 см. - 3240 шт.; арт. 712362 миска помаранчева 17 см. - 3720 шт.; арт. 712363 миска помаранчева 20 см. - 1416 шт., арт. 712364 чашка помаранчева 300 мл. - 5184 шт.; арт. 712365 тарілка коричнева 26,5 см. - 360 шт.; арт. 712366 тарілка коричнева 19 см. - 2304 шт.; арт. 712367 миска коричнева 17 см. - 704 шт.; арт. 712368 миска коричнева 20 см. - 552 шт.; арт. 712369 чашка коричнева 300 мл. - 4464 шт.; арт. 712370 тарілка зелена 26,5 см. - 1320 шт.; арт. 712371 тарілка зелена 19 см. - 3720 шт.; арт. 712372 миска зелена 17 см. - 5304 шт.; арт 712373 миска зелена 20 см. - 1416 шт.; арт. 712374 чашка зелена 300 мл. - 6624 шт.; арт. 712375 тарілка голуба 26,5 см. 360 шт.; арт. 712376 тарілка голуба 19 см. - 1704 шт.; арт. 712377 миска голуба 17 см. - 1800 шт.; арт. 712378 миска голуба 20 см. - 576 шт.; арт. 712379 чашка голуба 300 мл. - 4176 шт.; арт. 712041 тарілка 26,5 см. - 904 шт., арт. 712042 тарілка 19 см. - 1872 шт.; арт. 712043 миска 17 см. - 2160 шт.; арт. 712044 миска 20 см. - 936 шт.; арт. 712045 чашка 300 мл. - 2448 шт.; арт. 712046 тарілка 26,5 см. - 936 шт.; арт. 712047 тарілка 19 см. - 1584 шт.; арт. 712048 миска 17 см. - 1968 шт.; арт. 712049 миска 20 см. - 1008 шт.; арт. 712050 чашка 300 мл. - 2376 шт. Виробник: «Райс енд Шайн (Ім. енд Екс.) Ко Лтд» (Китай). Зазначеній ЕМД було присвоєно № UA 125220/2018/701078.

До митної декларації від 03.07.2017 № UA 125220/2017/706024 були додані такі документи (із зазначенням коду класифікатора документів під яким відповідно ідентифікуються документи у п. 44. вантажно-митної декларації): пакувальний лист (0271); інвойс (0380); коносамент (0705); міжнародна автомобільна накладна (CMR) (0730); декларація про походження товару (0861); висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи (1505); рахунок - фактура про надання транспортно - експедиційних послуг (3004); страховий поліс (3530); зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу товарів (4100); договір страхування (4200); договір про перевезення (4301); інформація в інформаційно - телекомунікаційної системі органів доходів і зборів про позитивні результати державних видів контролю у разі застосування принципу «єдиного вікна» (5509).

Того ж дня митним органом було направлено електронні повідомлення про необхідність подачі додаткових документів, а саме: оригінал зовнішньоекономічного договору (контракту) або документу, який його замінює та додатки (специфікації) до нього; якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.

Листом 06.02.2018 за вихідним № 230 ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» направив такі документи: оригінал зовнішньо - економічного контракту від 17.11.2016; оригінал інвойсу від 02.11.2017; прайс-лист від 07.09.2017; комерційну пропозицію від 07.12.2017; лист від 01.02.2018; договір перевезення від 07.11.2016, висновок про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями від 05.02.2018; акт виконаних робіт по договору перевезення від 24.01.2018; рахунок на транспортні витрати від 24.01.2018.

Позивач визначив митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товарів тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту.

Заявлена митна вартість на товар № 1 становила 0,745 дол. США.

Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості відповідачем було встановлено, що надані до митного оформлення документи містили розбіжності та/або містять наявні ознаки підробки, а також в них були відсутні усі необхідні відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості та, як наслідок, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.02.2018 № UA 125220/2018/010004/2.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з таких міркувань.

Законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, МК України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у ст. 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання МК України та інших законодавчих актів.

Відносини, пов'язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до вимого ч. 1 ст. 318 МК України усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.

Згідно з ч. 2 ст. 334 МК України особи, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, зобов'язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.

Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до МК України та інших законів України (ч. 2 ст. 318 МК України).

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов'язаний:

здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого МК України;

на вимогу органу доходів і зборів пред'явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

у випадках, визначених МК України та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X МК України;

у випадках, визначених МК України та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Частиною 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлений митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 МК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 336 МК України встановлено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів, серед іншого, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до ст. 335 МК України надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Частиною 3 ст. 335 МК України передбачено, що разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та у випадках, встановлених МК України, декларація митної вартості.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У оскаржуваному рішенні митний орган прийшов до висновку, що у поданих основних документах містяться розбіжності, а з додаткових документів не надана митна декларація країни відправлення; надані на вимогу митного органу прайс - лист та комерційна пропозиція не від виробника товарів; декларант відмовився надати - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); не надані виписки з бухгалтерської документації, що стосується раніше імпортованих товарів.

У зв'язку із вищевикладеним, посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до п. 4.4 ст. 57 МК України, за результатами якої встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2-а та 2-б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору, та відсутність інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних за характеристиками товарів, вироблених в тій же країні, що і спірний товар (ст. 61 МК України). При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв'язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст.ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.

Натомість, у митного органу була наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості - товару № 1: митна декларація № UA 125220/2018/701078, оформлена на товар - посуд з кам'яної кераміки, країна виробництва - Китай. Рівень митної вартості товару згідно джерела інформації - 1,688 дол. США, а митна вартість заявлена декларантом оцінюваних товарів дорівнює - 0,745 дол. США.

Щодо зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1500, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 53 МК України передбачено, що серед документів, які підтверджують митну вартість товарів, є зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України).

Під час подання товаросупровідних документів, а саме зовнішньоекономічного договору (контракту) від 17.11.2016 № 1500, що укладений між «AIMON GROUP LIMITED, 6/F KAM SANG BUILDING, 257 DES VOEUX ROAD, CENTRAL, SHEUNG WAN, HONG KONG, P.R. CHINA (постачальник) та ТОВ «СІЛЬПО- ФУД» (покупець), митним органом було виявлено ряд певних розбіжностей, а саме:

у контракті поставки товарів, предмет договору не відповідає переміщуваному товару, який надавався до митного контролю та митного оформлення (посуд столовий/кухонний, з кам'яної кераміки), а саме, в розділі 1 «предмет контракту» (п. 1.3.) міститься: «виробничою потужністю для харчової продукції (соуси), далі за текстом товару за контрактом є: Xiamen Jianxin Import and Export Co., LTD Room 307, № 239. Hiatin Road, Xiamen, China 36006, однак в поданій митній декларації виробником товарів є «Райс ендт Шайн (Ім.енд Екс) Ко Лтд. Країна виробництва Китай;

згідно розділу 5 «порядок поставки товару» (п. 5.4.4) зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі - продажу товарів від 17.11.2016 № 1500 постачальник разом із товаром має передати покупцю визначений пакет документів, серед яких є сертифікат про походження форми EUR-1, який подається до митного оформлення тільки з товарами виробленими в країнах Європейського Союзу, а також в розділі 7 «маркування» (п. 7.2.) передбачено, що товари мають відповідати стандартам та нормам Європейського Союзу для таких товарів. Англійська версія контракту відповідає українській;

контракт поставки належним чином не підтверджує свою автентичність, так як в розділі 11 «інші умови» (п. 11.14.) відсутні зразки факсимільних підписів представників як покупця, так і продавця.

Крім того, суд звертає увагу на те, що контракт № 1500 від 17.11.2016 містить відбитки печаток продавця та покупця на окремому аркуші.

Відносно договору (контракту) на перевезення № 1763, то згідно розділу 6 «порядок розрахунків» (6.1.) договору на перевезення № 1763 від 17.11.2016 в англомовній версії передбачено надання рахунку за фрахт та послуги розвантаження у день прибуття судна. В українськомовній версії ж цей пункт просто видалено, що фактом встановлення розбіжностей у поданих документах.

Крім того, суд зазначає, що контракт № 1500 від 17.11.2016 включає в себе інвойсну вартість товару та витрати пов'язані з митним оформленням та всі пов'язані з цим витрати, а саме податки, мито, оплата отримання дозволів сума яких становить у розмірі 529 272,02 грн. (18 991,11 дол. США, курс визначено на момент митного оформлення).

Разом з тим, за відомостями з рахунку ним понесено також додаткові витрати на конвертацію витрат з перевезення, а отже це невід'ємна складова митної вартості, яка позивачем до митної вартості не включена, що є порушенням митного законодавства, а саме невключений обов'язкових складових митної вартості є окремою підставою для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості, що передбачено ч. 2 ст. 58 МК України.

Щодо страхового сертифікату № 4712, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Згідно п. 3.1 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 28.11.2016 № 101023480 страхова сума встановлюється у розмірі інвойсної вартості вантажів, що плануються до перевезення, та витрат, пов'язаних із транспортуванням, митним оформленням, сплатою митних платежів та іншими додатковими витратами, пов'язаними із перевезенням вантажу в пункт призначення, які будуть включені у собівартість товару.

Враховуючи відомості п. 4.2 та 4.3 контракту від 17.11.2016 № 1500 до інвойсної вартості вже включено витрати на митне оформлення, митні платежі при експорті та інші додаткові витрати, отже розмір страхової суми має включати лише інвойсну вартість та вартість перевезення в пункт призначення.

Однак, розмір страхової суми, визначеної страховим сертифікатом від 23.01.2018 № 4712 (802 753,57) не підтверджено документально та не відповідає умовам п. 3.1 Генерального договору страхування, а саме перевищує суму митної вартості, заявленої позивачем, тобто суми інвойсу та витрат на перевезення.

При цьому, у ст. 9 Закону України «Про страхування» зазначено, що при страхуванні страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, тобто має відповідати інвойсній вартості.

А прийняті страховиком додаткові страхові зобов'язання повідомляються страхувальнику письмово.

Однак не можливо чітко встановити, які витрати і в якому розмірі поніс позивач, оскільки підтвердження на час винесення рішення не було надано, а тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо.

Отже, суд приходить до висновку, що вищезазначені документи не містять достовірних та об'єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості та містять розбіжності, тому відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Реалізовуючи своє право на можливість упевнитися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості товарів, а також враховуючи вимоги ч. 3 ст. 53 МК України, органом доходів і зборів направлено декларанту відповідне електронне повідомлення щодо необхідності подання додаткових документів.

Керуючись вимогами вищевказаних норм, посадовою особою митниці направлено декларанту позивача електронне повідомлення з письмовою вимогою надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, перелік яких визначено у електронному повідомленні.

Відповідно до 4.5 ст. 53 МК України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Однак у строк, встановлений ч. 3 ст. 53, п. 2 ч. 2 ст. 255 МК України, позивачем надано додаткові документи не у повному обсязі. При цьому надані додатково документи не усувають виявлені розбіжності та не підтверджують об'єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки містять додаткові розбіжності, зокрема: не надана митна декларація країни відправлення; надані на вимогу митного органу прайс - лист та комерційна пропозиція не від виробника товарів; прайс - лист, який був наданий додатково, складений AIMON GROUP LIMITED, а виробником товарів є «Райс ендт Шайн (Ім.енд Екс) Ко Лтд.», згідно графи 31 митної декларації, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 53 МК України; при складанні експертного висновку від 04.07.2017 № Ц-558, згідно п. 6 використовувались документи, що мають розбіжності, а у п. 9 зазначено, що контрактну вартість товару підтверджено з урахуванням цінової пропозиції виробника, проте слід зазначити, що комерційна (цінова) від 10.01.2017 № 10/01/17, пропозиція надана іноземним контрактотримачем AIMON GROUP LIMITED, який в свою чергу не є виробником товару; позивач не надав - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

Отже, подані декларантом основні та додаткові документи не містили належних, об'єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до 4.2 ст. 58 МК України.

Також судом встановлено, що на підставі ч. 4 ст. 57 МК України з позивачем проведено процедуру консультації, що передує застосуванню другорядних методів та проводиться з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України.

Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Крім того, варто зазначити, що оскільки відповідно до ч. 6 ст. 55 МК України консультація у письмовому вигляді проводиться лише на вимогу декларанта, а такої вимог не було заявлено, то у спірному випадку консультація здійснювалася в усному порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що п. 2 загального вступного коментарю до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, обмін інформацією є необхідним, оскільки імпортер може мають інформацію про митну вартість ідентичних або подібних імпортних товарів, якої безпосередньо немає в митної адміністрації в пункті ввезення. Також, митна адміністрація може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних товарів, якої безпосередньо немає в імпортера. Процес консультацій між двома сторонами дозволить обмінятися інформацією за умови дотримання вимог комерційної конфіденційності для визначення належної основи визначення вартості для митних цілей.

Таким чином, вся інформація надається позивачем на добровільній основі, якщо вона у нього є.

Інформація, яка наявна у митниці повідомляється декларанту або уповноваженій ним особі лише за умови дотримання конфіденційності, оскільки відповідно до ст. 11 МК України визначено, що органи доходів та зборів несуть відповідальність за поширення інформації, що стосується державної митної справи, отримана органами доходів і зборів.

При цьому, інформація щодо підприємств, громадян, а також товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються ними через митний кордон України, що збирається, використовується та формується органами доходів і зборів, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для інформації з обмеженим доступом та може надаватися лише у знеособленому вигляді.

Щодо тверджень позивача про порушення митним органом послідовності застосування методів визначення митної вартості, суд зазначає наступне.

Основний метод (ст. 58 МК України - за ціною договору (контракту) щодо ідентичних товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо застосувати, враховуючи відсутність документально підтвердженої інформації щодо внутрішньої структури ціни реалізації імпортних товарів (у зв'язку з наданням неповних відомостей про митну вартість товарів, ненадання належних додаткових документів).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна з складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Другорядний метод 2-а (ст. 59 МК України - за ціною договору щодо ідентичних товарів). У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва; виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

В даному випадку у митного органу та декларанта була відсутня інформація щодо митного оформлення ідентичних товарів за ціною договору, що не давало змогу застосувати другорядний метод (2-а) визначення митної вартості - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Другорядний метод 2-б (ст 60 МК України - за ціною договору (контракту) щодо подібних (аналогічних) товарів. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.ст. 58 і 59 МК України, за митну вартість береться прийнята митним, органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари, однак в даному випадку за відсутності інформації щодо митних оформлень за ціною договору щодо подібних товарів, застосування даного методу є неможливим.

Другорядний метод 2-в (ст. 62 МК України - на основі віднімання вартості). У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень ст.ст. 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та ст. 63 МК України може бути зворотною.

У разі якщо оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортні товари продаються (відчужуються) на митній території України у незмінному стані, для визначення митної вартості товарів за цим методом за основу береться ціна одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов'язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, певних компонентів, передбачених ст. 62 МК України.

У такому випадку застосування даного методу передбачає наявність усіх складових, що мають бути документально підтверджені, чого у спірному випадку немає, оскільки позивачем не надавалась калькуляція виробника товару.

Другорядний метод 2-г (ст. 63 МК України - на основі додавання вартості (обчислена вартість). Для визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) за основу береться надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформація про їх вартість, яка повинна складатися із сум: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Така інформація повинна базуватися на комерційних рахунках виробника за умови, що такі рахунки сумісні із загальновизнаними принципами бухгалтерського обліку, які застосовуються в країні, де ці товари виробляються; обсягу прибутку та загальних витрат, що дорівнює сумі, яка звичайно відображається при продажу товарів того ж класу або виду, що й оцінювані товари, які виготовляються виробниками у країні експорту для експорту в Україну; загальних витрат при продажу в Україну з країни вивезення товарів того ж класу або виду, тобто витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрат на страхування цих товарів.

Така інформація не була надана декларантом, а також митний орган не володіє такою інформацією щодо складових вартості, тому використання вказаного методу неможливе.

Другорядний метод 2-ґ (ст. 64 МК України - резервний метод). У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст. 58 - 63 МК України, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ/ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів та зборів митних вартостях.

Як вбачається з матеріалів справи у Київської митниці ДФС була наявна інформація для застосування другорядного методу 2-ґ (резервного методу) відповідно до ст. 64 МК України.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару № 1 митна декларація № UA 125220/2018/701078, оформлена на товар - посуд з кам'яної кераміки, країна виробництва - Китай.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність свої дій при коригуванні митної вартості товарів, що заявлені позивачем, оскільки документи, які подавались мають явні розбіжності.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.