Справа № 522/10616/18
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2018-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/1187/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі НП України лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора Управління патрульної поліції 4 батальйону 4 роти в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3, за участі третьої особи Головного управління національної поліції в Одеській області, про визнання дій протиправними, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До суду 18.06.2018 року надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі НП України лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора Управління патрульної поліції 4 батальйону 4 роти в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3, за участі третьої особи Головного управління національної поліції в Одеській області, який було уточнено 02.10.2018 року, про визнання дій протиправними, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що відповідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 03.06.2018 року інспектора патрульної поліції 4 бат. 1 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі НП України лейтенант поліції ОСОБА_2 відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП здійснила тимчасове затримання транспортного засобу, автомобіля марки ВАЗ, модель 21074, 1996 року випуску, д.н.47995НІ, шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик. Згідно акту огляду та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у звязку з порушенням п.п.15.10 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2-3 ст. 122, ст. 265-2 КУпАП, створено перешкоду дорожнього руху та загрозу безпеці дорожнього руху. На підставі вказаного акту 04.06.2018 року у відношенні неї, ОСОБА_1, інспектор поліції ОСОБА_3, поліцейський роти №4 батальйону №4 УПП в Одеській області ДПП виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №429371, з фабули якої вбачається, що 31.05.2018 року об 09 год. 07 хв. 05 сек., керуючи автомобілем ВАЗ, модель 21074, 1996 року випуску, д.н. 47995НІ, у м. Одесі, по вул. Дюківській, у м. Одесі, 5, позивач здійснила зупинку та стоянку, чим суттєво заважав руху іншим учасникам дорожнього руху, чим порушив п.п.15.10 ПДР (порушення стоянки, стоянка на тротуарах, де руху пішоходів залишається менше 2 м). У звязку з чим позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.. між тим, із вказаною постановою позивачка не згодна, вважає її незаконною та такою, що винесена у порушення вимог чинного законодавства.

Посилалась на те, що припаркований нею автомобіль не чинив перешкод дорожнього руху або загрозу безпеці руху, його розмішення суттєво не перешкоджало дорожньому руху, її транспортний засіб не створював обстановку, визначену вказаними термінами ДПР; вважає, що дії відповідача з затримання (евакуації) транспортного засобу були незаконними, оскільки в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також, посилалась на те, що оскаржувану постанову було складено на особу з іншим прізвищем, не зважаючи на те, що було надано посвідчення водія НІВ003039; є посилання на іншу машину, яка порушила ПДР із зовсім іншим державним номером, так само і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

На підставі викладеного, вважає, що їй має бути відшкодована матеріальна шкода у розмірі 1008 грн. (288 грн. плата за зберігання автомобіля та 720 грн. плата за евакуацію автомобіля на штраф майданчик) та моральна шкода на суму 6000 грн. (яка полягала у тому, що внаслідок неправомірного вилучення автомобіля та необхідності нести витрати на його повернення впродовж двох днів вона зазнала порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, погіршення стану здоровя та моральних страждань, не мала змоги відпочити у вихідних день та працювати у понеділок, довелось позичати кошти на оплату рахунків за повернення автомобіля).

Ухвалою суду від 20.06.2018 року адміністративну справу було направлено на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року дану цивільну справу було передано для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Матеріали справи були передані судді 28.08.2018 року. Ухвалою суду від 04.09.2018 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

02.10.2018 року позивачка усунула недоліки позову, надавши до суду позов в новій редакції з такими ж позовними вимогами.

З 24.09.2018 року по 05.10.2018 року суддя перебувала у відпустці. 10.10.2018 року суддя перебувала у відрядженні на семінар.

Ухвалою суду від 12.10.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 23.10.2018 року.

23.10.2018 року розгляд справи було відкладено на 28.11.2018 року у звязку з перебування судді у відпустці.

До суду 21.11.2018 року надійшов відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити.

Зазначено, що 31.05.2018 року близько 13 год 20 хв. під час патрулювання Приморського району м. Одеси, до інспекторів патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, звернулися громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з проханням відреагувати на правопорушення вчинене водієм ВАЗ 21074 д.н.з.47995Н1. Так даний автомобіль був припаркований по вул. Дюковська, 5 у м. Одесі на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося менше ніж 2 м., що суттєво перешкоджало дорожньому руху. Так водій порушив вимоги п.15.10.(в) Правил дорожнього руху (далі - ПДР), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Відповідачем 2 за дане правопорушення винесено постанову ЕАА №429371 від 04.06.2018 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.. Надали до суду фотофіксацію з місця правопорушення транспортний засіб позивача розміщується на тротуарі по вул. Дюківська 5 у м. Одесі, таким чином, що повністю перекриває рух по вказаному тротуарі. Таке розташування автомобіля спричиняє перешкоди для руху пішоходів, які у відповідності до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» являються учасниками дорожнього руху та мають право на безпечні умови під час пересування по вулиці. Факт правопорушення підтверджується поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 Інспектором Федорович П.С. було складено Акт огляду та затримання транспортного засобу ВАЗ 21074 д.н.з.47995НІ та передано для його доставляння на спеціальний майданчик шляхом тимчасового затримання. Отже, вважає, що факт правопорушення був та позивачку правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивача ознайомлено з правами передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, окрім того, зміст вказаних статей, порядок та строки оскарження містяться на отриманому позивачем бланку постанови серії ЕАА №429371 від 04.06.2018 року, про що свідчить підпис останньої. Отже, вважають, що ОСОБА_3 дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також, вважають, що позивач не зазначив жодного з передбачених ст.23 ЦК України підстав для задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, не довів факту заподіяння йому моральних страждань діями відповідача, тобто шкоди і, як наслідок, і причинного зв'язку.

У судовому засідання 28.11.2018 року позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Посилалась на те, що 04.06.2018 року коли вийшла на вул. Дюковська, 5 у м. Одесі, вона не побачила свого автомобіля, подзвонила на 02 до поліції та їй повідомили, що машина знаходиться на штраф майданчику. Того ж дня вона поїхала до Управління патрульної поліції та відносно неї було складено протокол та оскаржувану постанову, які вона отримала наручно. Між тим, вказану постанову складено на іншу особу за іншим прізвищем, не вірно вказали дату правопорушення, у свої поясненнях від 03.06.2018 року патрульний посилається на інший номер автомобіля. Також посилалась на те, що її автомобіль нікому не перешкоджав у русі. Тому вважає, що постанова є незаконною та такою. що підлягає скасуванню.

Відповідачі у судове засідання не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 (по довіреності від 22.01.2018 року) до суду надійшла заява, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 03.06.2018 року близько 13 год. 20 хв. під час патрулювання Приморського району м. Одеси до інспекторів патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7, звернулися громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з проханням відреагувати на правопорушення вчинене водієм ВАЗ 2107 д.н.з. 779-95НІ.

Так даний автомобіль був припаркований по вул. Дюковська, 5 у м. Одесі на тротуарі, де для руху пішоходів залишилося менше ніж 2 м., що суттєво перешкоджало дорожньому руху, чим водій порушив вимоги п.15.10.(в) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідачем ОСОБА_10 за дане правопорушення винесено постанову ЕАА №429371 від 04.06.2018 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн..

Того ж дня, як визнається самою позивачкою, її автомобіль було евакуйований на штраф майданчик, про що також інспектором Федорович П.С. було складено акт №3251-6 від 04.06.2018 року огляду та тимчасового затримання транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з.479-95НІ.

Позивачка має право користування автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з.479-95НІ, , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НІС №237565. (а.с.10).

Не погоджуючись із вказаною постановою інспектора патрульної поліції, позивача звернулась до суду з дійсним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Згідно з п. 1 ч. 5 зазначеної статті учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 15.10. в. ПДР забороняється зупинка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 122 КпАП України передбачена відповідальність за: «...порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, ..., - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.», що складає 510 грн.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 КУпАП з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускаються тимчасове затримання транспортного засобу.

У відповідності до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення передбачене ч. З ст. 122 КУпАП працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Як вбачається з фотофіксації з місця правопорушення, наданого відповідачем до відзиву, евакуйований транспортний засіб розміщувався на тротуарі по вул. Дюківська 5 у м. Одесі, таким чином, що повністю перекривав рух по вказаному тротуарі.

Таке розташування автомобіля спричиняє перешкоди для руху пішоходів, які у відповідності до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» являються учасниками дорожнього руху та мають право на безпечні умови під час пересування по вулиці.

Факт правопорушення підтверджується поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Також, інспектором Федорович П.С. було складено Акт огляду та затримання транспортного засобу ВАЗ 2107 д.н.з. 47995НІ та передано для його доставления на спеціальний майданчик шляхом тимчасового затримання.

Судом встановлено, що 03.06.2018 року був затриманий та евакуйований автомобіль, належний на праві користування позивачці, що визнається нею самою, а також підтверджується заявою ОСОБА_1 про повернення транспортного засобу від 04.06.2018 року.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбачених частинами 1,2,3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З урахуванням викладеного, суд вбачається, що факт порушення ПДР позивачем підтверджується поясненнями свідків, Актом огляду та затримання транспортного засобу від 03.06.2018 р. та фотофіксацією здійсненою на місці вчинення правопорушення, що додаються, та не спростованою ОСОБА_1.

Оскаржувану постанову позивачка отримала того ж дня та підписала її.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 дотримано порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідач, зясувавши всі обставини справи (наявність правопорушення, винну особи тощо) та оцінивши наявні докази адміністративного правопорушення, з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень водієм, інспектор патрульної поліції правомірно застосував до позивачки адміністративне стягнення у вигляді штрафу та тимчасово вилучив транспортний засіб.

У звязку з цим, вважаємо, що дії відповідачів щодо затримання транспортного засобу позивача та притягнення останнього до адміністративної відповідальності є законними та обґрунтованими. Внаслідок чого позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому, посилання позивачки на те, що в оскаржуваній постанові невірно було вказано прізвище правопорушника «Могильчук» та зазначено іншу дату події, не свідчить про відсутність вини позивачки у вчиненому правопорушенні та не є вагомою підставою для скасування вищевказаної постанови про адміністративне правопорушення від 04.06.2018 року.

Суд вбачає, що сплативши адміністративний штраф позивачка тим самим визнала факт вчинення нею вказаного правопорушення.

З приводу вимог позивачки про відшкодування матеріальної та моральної шкоди суд зазначає, що, перше за все, дані вимоги є похідними від первісних вимог ОСОБА_1 про оскарження постанови та у звязку з відмовою у задоволенні первісних позовних вимог, суд відмовляє і в задоволенні похідних вимог.

Таким чином, суд вбачає, що позивачка не зазначила жодного з передбачених ст.23 ЦК України підстав для задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, не довела факту заподіяння їй моральних страждань діями відповідача, тобто шкоди і, як наслідок, і причинного зв'язку.

Оскільки позивач не надала суду доказів в обґрунтування обставин, на які вона посилалась, як на підставу цих вимог, крім того, не обґрунтувала з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, то задоволення зазначеної позовної вимоги є безпідставним.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, ст.. 9, 23, 30, ч.3 ст.122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до інспектора патрульної поліції 4 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі НП України лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора Управління патрульної поліції 4 батальйону 4 роти в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, буд. 5), за участі третьої особи Головного управління національної поліції в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-а), про визнання дій протиправними, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 03.12.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.

28.11.18