Справа № 1740/2366/18
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2018 року м. Рівне №1740/2366/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Даховнік - Кобилянська О.В.,

відповідача 1: представник Корнейчук О.Л. (в режимі відеоконференції),

відповідача 2: представник Мельничук Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря"
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України
про стягнення пені, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Консюмерс-Скло-Зоря" (далі - позивач, ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря") звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі - відповідач 2), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило:

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.02.2018 - 15.08.2018 (червень 2014 року) у розмірі 79 214,27 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.02.2018 - 15.08.2018 (грудень 2015 року) у розмірі 86 761,75 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 20.02.2018 - 15.08.2018 (лютий 2017 року) у розмірі17 064,92 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 07.06.2018 - 15.08.2018 (березень 2017 року) у розмірі 20 229,4 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 19.04.2018 - 15.08.2018 (квітень 2017 року) у розмірі 35 320,9 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що узгоджена сума бюджетного відшкодування з ПДВ у загальному розмірі 608 443,00 грн., яка була підтверджена рішенням суду у справі №817/620/15, що набрало законної сили, не була отримана позивачем, у зв'язку з її не внесенням відповідачем до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Крім того, зазначає, що ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" подало до відповідача 1 податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 разом із заявою на бюджетне відшкодування на загальну суму 3 792 862, 00 грн., проте на рахунок у банку отримало лише 3 126 447, 00 грн., а різниця у розмірі 666 415, 00 грн. не була перерахована позивачеві. Тому вважає, що на підставі п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" має право на отримання суми пені на заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ за грудень 2015 року. Також вказує, що не зважаючи на набрання законної сили рішенням у справі №817/1167/17 про скасування податкового повідомлення-рішення по декларації за лютий 2017 року від 25.07.2017 № із зазначення ймовірної суми завищення бюджетного відшкодування, позивач так і не отримав бюджетне відшкодування за лютий 2017 року в сумі 183 283, 20 грн. Крім того, позивачем не отримано бюджетне відшкодування в розмірі 517 068,12 грн. та у розмірі 531 065,38 грн., попри скасування податкових повідомлень-рішень про зменшення сум бюджетного відшкодування у справі №817/1309/17 та у справі №817/1371/17. З огляду на наведене, вважає, що наявні підстави для нарахування пені у розмірі, встановленому пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 10.10.2018 на 10:00 год.

09.10.2018 відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує на їх обґрунтування про те, що Державна казначейська служба України не вступала у правовідносини з позивачем та своїми діями або бездіяльністю не порушувало його законні права та інтереси. Повідомляє, що органи казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних котів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування (а.с.123-125).

Ухвалою суду від 10.10.2018 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 14.11.2018 о 10:00 год.

Задоволено клопотання відповідача - Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про здійснення судового засідання в режимі відеоконференції.

Викликано у судове засідання, призначене 14.11.2018 на 10:00 год., відповідача - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України (його представників) у режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Господарському суду Київської області.

11.10.2018 відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого він не погоджується з доводами позивачами та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що згідно з наявною у нього інформацією залишки невідшкодованих сум ПДВ по декларації ПрАТ "Консюмерс-Скло-зоря" за червень 2014 року становить 608443 грн., за грудень 2015 року - 665415 грн., за лютий 2017 - 179618,57 грн., за березень 2017 року - 517068,12 грн., за квітень 2017- 531065,38 грн., за лютий 2017 - 179618,57 грн. Вважає, що розрахунок пені повинен проводитися у відповідності саме до таких сум та наводить свої розрахунки, які вважає правильними. Наголошує, що позивачем невірно визначено період розрахунку пені, а також на тому, що на розгляді у Верховному Суді перебувають справи №817/1167/17, №817/1309/17 та 817/1371/17 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог. Просив у задоволенні позову відмовити (а.с.144-146).

14.11.2018 у судовому засіданні розгляд справи відкладено до 30.11.2018 на 14:30 год.

Не погоджуючись з аргументами відповідачів, позивачем подано відповіді на відзиви відповідно до яких він вважає такі аргументи безпідставними та просить задовольнити позов повністю (а.с.191-200).

У судовому засіданні 30.11.2018 представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповідях на відзиви. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні 30.11.2018 представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 30.11.2018 представник відповідача 2 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" є платником податку на додану вартість та з 01.01.2016 перебуває на обліку в Офісі великих платників податків Державної С ткальної служби України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.07.2015 у справі № 817/620/15 було скасоване податкове повідомлення-рішення від 16.10.2014 №, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування за червень 2014 року з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 608 443,00 грн. за основним платежем та нараховано 304 222,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015 вказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду залишено без змін (а.с.10-20).

23.09.2016 ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" направило відповідачу 1 лист за вих. №430 "Щодо неповного відшкодування ПДВ" з вимогою вжити заходів для виконання вимог чинного законодавства в частині бюджетного відшкодування ПДВ, сума якого була узгоджена результатами оскарження, зокрема, повідомлення-рішення від 16.10.2014 № (а.с.21).

Доказів надання відповіді на вказаний лист матеріали справи не містять.

20.06.2017 на адресу відповідача 1 направлено адвокатський запит адвоката Сократової А.О. як представника ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря", в якому висловлено прохання повідомити інформацію, зокрема, щодо: - того коли відповідач 1 отримав матеріали документальної позапланової перевірки правомірності нарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" за червень 2014; - чи було виконане рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015, або ж які об'єктивні причини невиконання такого рішення та нездійснення бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 608 443,00 грн.; - чи внесені дані щодо бюджетного відшкодування ПДВ ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" у розмірі 608 443,00 грн., або ж які причини такого невнесення; - на якому рахунку знаходяться 608 443, 00 грн., належні до відшкодування ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" відповідно до зазначеного вище рішення суду (а.с.22).

Листом від 27.06.2017 за №610/14/28-10-41-09-06, у відповідь на даний адвокатський запит, відповідач 1 повідомив, що 17.05.2017 отримав від Рівненської ОДПІ ГУ ДФС Рівненській області (попереднє місце обліку позивача) матеріали перевірки за червень 2014 року, інформацію щодо стану судового оскарження ППР, а також відобразив в інтегрованій кар платника ПДВ залишки сум бюджетного відшкодування за червень 2014 року. Вказав про те, що з 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 №1797-VIII, яким в частині бюджетного відшкодування податку на додану вартість запроваджено: єдиний реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування на підставі реєстрів заяв про повернення сум бюджетного відшкодування платникам податку, які відповідають та які не відповідають критеріям, визначених п.200.19 ст.200 Кодексу (у редакції, що діяла до 1 січня 2017 року); тимчасовий реєстр заяв, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 1 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовано з бюджету у порядку, визначеному ст. 200 Кодексу. Наголосив на тому, що жодним нормативно-правовим актом не визначено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та структуру такого реєстру (а.с.23-25).

06.10.2017 ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" звернулося до відповідача 1 з листом за вих. № 419 "Щодо заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ", в якому просило відшкодувати позивачеві ПДВ розмірі 608 443,00 грн. згідно рішення суду у справі №817/620/15, а також перерахувати пеню по заборгованості із бюджету із відшкодування ПДВ за періоди: червень 2014 року, грудень 2015 року, грудень 2016 року, січень 2017 року на загальну суму 521 515,57 грн. (а.с.26).

10.11.2017 , у відповідь на таке звернення, відповідач 1 надіслав лист № 57870/10/28-10-41-09-08, у якому роз'яснив позивачеві порядок визначення сум ПДВ, які підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України та строки проведення таких розрахунків у відповідності до вимог ст. 200 Податкового кодексу України, а також Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26. Вказав, що жодним нормативно-правовим актом не визначено механізму відшкодування сум ПДВ, включених до тимчасового реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування та структуру такого реєстру, а також те, що Податковим кодексом України не передбачено алгоритму нарахування та, відповідно, повернення контролюючим органом суми пені платникам податків. З огляду на що, зазначив, що в Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України відсутній законодавчо встановлений механізм нарахування та повернення пені позивачеві (а.с.31-32).

Враховуючи зазначені обставини, суд встановив, що узгоджена сума бюджетного відшкодування за червень 2014 року в розмірі 608 443,00 грн. не була отримана позивачем, у зв'язку з її невнесенням відповідачем 1 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Крім того, судом встановлено, що 18.01.2016 ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було подано до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року, а 19.01.2016 заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4) на загальну суму 3 792 862,00 грн. (а.с.33-40).

Згідно з інформацією, що міститься в кредитовому повідомленні банку від 12.02.2016 позивачеві було перераховано на клієнтський рахунок № 2000/UAH грошові кошти у сумі 3 126 447,00 грн. (а.с.41).

Тобто, судом встановлено, що позивачу залишилась не перерахованою сума бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2015 року в розмірі 666 415,00 грн.

Також судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №817/1167/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, по декларації з ПДВ за лютий 2017 року, від 25.07.2017 № (а.с.42), яким ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 183 283, 20 грн. та нараховано штрафні санкції в розмірі 45 820,80 грн. Житомирський апеляційний адміністративний суд постановою від 29.01.2018 у справі № 817/1167/17 залишив постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18.09.2017 без змін (а.с. 44-61).

Доказів на підтвердження бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2017 в сумі 183 283,20 грн. матеріали справи не містять.

Крім того, судом встановлено, що 19.08.2017 Офісом великих платників податку Державної фіскальної служби України, на підставі акта перевірки № 2591/28-10-41-09/22555135 від 31.07.2017, прийнято податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 517 068,12 грн. та нараховані штрафні санкції у розмірі 258 534,06 грн. (а.с.62).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.12.2017 у справі 817/1309/17 визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення рішення від 19.08.2017 №. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 залишено вказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду без змін (а.с.64-83).

Доказів отримання позивачем суми бюджетного відшкодування в розмірі 517 068,12 грн. за березень 2017 року матеріали справи не містять.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.11.2017, у справі № 817/1371/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби України № від 04.09.2017, згідно з яким ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2017 року на 531065,38 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 265532,69 грн. (а.с.92-101).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 у справі №817/1371/17 апеляційну скаргу було повернено Офісу великих платників податків ДФС (а.с.102).

Доказів отримання позивачем суми бюджетного відшкодування в розмірі 531 065,38 грн. за квітень 2017 року матеріали справи не місять.

За таких обставин ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" звернулося до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

За приписами пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано статтею 200 ПК України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов'язань, перераховує суми податку до бюджету

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з приписами п.200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26 (далі - Порядок №26), у разі коли за результатами перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган ДФС не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника податку або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний внести відповідні дані до Реєстру.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду орган ДФС на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов'язаний внести до Реєстру дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи за результатами судового оскарження відповідних податкових повідомлень-рішень у справах № 817/620/15, № 817/1167/17, № 817/1309/17, № 817/1371/17, підтверджено правомірність визначення позивачем сум ПДВ, які були заявлені ним до бюджетного відшкодування за червень 2014 року, лютий 2017 року, березень 2017 року та квітень 2017 року.

Крім того, з наявного у матеріалах справи листа від 27.06.2017 за №610/14/28-10-41-09-06 вбачається, що відповідач 1 фактично підтвердив, що отримав необхідні документи для внесення відповідних відомостей в Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за червень 2014 року.

У відповідності до ч.2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, відповідач 1 був зобов'язаний внести до Реєстру узгоджені за результатами судового оскарження суми бюджетного відшкодування, проте не зробив цього.

Пунктом 200.10 ст. 200 ПК України (в редакції, станом на час виникнення права на бюджетне відшкодування за грудень 2015 року), зокрема, передбачено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки.

Згідно з п. 200.12 ст. 200 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Крім того, в силу вимог Порядку взаємодії органів Державної фіскальної служби України та органів Державної казначейської служби України у процесі судового розгляду та виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку, або стягнення митних платежів, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.03.2016 № 343 (далі - Порядок №343), для забезпечення повного з'ясування обставин, що мають значення в процесі судового розгляду позовних заяв про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені або стягнення митних платежів, відповідачами у таких справах є орган ДФС, на обліку якого перебуває платник або який здійснював митне оформлення, та орган Казначейства за місцезнаходженням відповідного органу ДФС.

Розділом ІІІ Порядку №343 визначено взаємодію органів ДФС та органів Казначейства під час виконання рішень суду про бюджетне відшкодування податку на додану вартість, пені.

З огляду на що, суд вважає безпідставними твердження відповідача 2 про те, що Державна казначейська служба України не вступала у правовідносини з позивачем та своїми діями чи бездіяльністю не могло порушити його законні права та інтереси.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ПрАТ "Консюмерс-Скло-Зоря" було подано до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України податкову декларацію з ПДВ за грудень 2015 року з реєстраційним № від 20.01.2016, а також відповідну заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на загальну суму 3 792 862,00 грн.

Отже, граничний строк проведення перевірки податкової декларації № від 20.01.2016 закінчився - 19.02.2016.

Жодних доказів на підтвердження проведення перевірок чи прийняття податкових повідомлень-рішень щодо зменшення суми бюджетного відшкодування на вказану позивачем суму бюджетного відшкодування за грудень 2015 року відповідачем 1надано не було, що свідчить про узгодження заявленої суми бюджетного відшкодування.

Разом з тим, судом встановлено часткове перерахування на клієнтський рахунок позивача грошових коштів бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2015 року.

Тобто, відповідачі проти розрахованої позивачем суми бюджетного відшкодування не заперечували та підтвердили його право на таке відшкодування за вказаний звітний (податковий) період.

Пунктом 200.23 ст. 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

З системного аналізу наведених вище норм, суд дійшов висновку про те, що контролюючий орган зобов'язаний протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, провести камеральну перевірку або протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки, провести документальну перевірку, та до спливу п'яти робочих днів після закінчення такої перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням відповідної суми, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу зобов'язаний перерахувати кошти на рахунок платника податків. Невідшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків суми податку на додану вартість вважаються заборгованістю бюджету, а тому на таку суму нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Висновки аналогічного характеру викладені у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №810/4289/16.

Отже, згідно з приписами вищезазначених норм Податкового кодексу України підставою для здійснення бюджетного відшкодування є висновок податкового органу про суму такого відшкодування. Відсутність чи несвоєчасність надходження до органів казначейства відповідної інформації по заявлених позивачем сумах бюджетного відшкодування не можуть бути підставою для відмови у здійсненні бюджетного відшкодування податку на додану вартість чи підставою для його несвоєчасного проведення.

З огляду на встановлення обставин, що свідчать про недотримання суб'єктами владних повноважень визначених статтею 200 ПК України строків відшкодування сум податку на додану вартість, на таку суму заборгованості підлягає нарахуванню пеня.

При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог п. 200.23 ст. 200 ПК України пеня нараховується на суму заборгованості з бюджетного відшкодування, починаючи з дня коли кошти податку на додану вартість повинні були бути перераховані платнику податків по дату їх фактичного перерахування.

Судом не приймаються наведені відповідачам 1 у його відзиві на позовну заяву, розрахунки пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, заявлену позивачем за періоди: червень 2014 року, грудень 2015 року, лютий 2017 року, березень 2017 року та квітень 2017 року, з огляду на таке.

Відповідач 1, здійснюючи розрахунки пені за кожен окремий період наявної заборгованості, керувався різними обліковими ставками Національного банку України, які змінювалися в межах одного заявленого періоду. Тобто, відповідач 1 проводив розрахунки по кожній окремо існуючій ставці в межах одного періоду наявності заборгованості.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 200.23 ст. 200 ПК України застосовується ставка Національного Банку України, яка встановлена на момент виникнення пені та використовується протягом всього строку її дії, включаючи день погашення.

Тобто, облікова ставка Національного Банку України фіксується на момент виникнення пені та у разі зміни розміру ставки протягом строку нарахування пені, такі зміни при обчисленні не враховуються.

Відповідно, за червень 2014 року облікова ставка НБУ, яку слід застосовувати становить 22% річних, за грудень 2015 року - 22% річних, за лютий 2017 року - 16% річних, за березень 2017 року -17% річних, за квітень 2017 року -17% річних.

Твердження відповідача 1 про невірне визначення позивачем періодів розрахунку пені судом також не приймаються, оскільки спростовуються наявною в матеріалах справи заявою про уточнення позовних вимог.

Крім того, як пояснив представник позивача з даного приводу, в прохальній частині позовної заяви, позивачем було допущено технічну помилку у періодах, за якими заявлені вимоги зі стягнення пені в позовних. Періоди наявної заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість та розрахунок по таким періодам залишається незмінним відповідно до розділу І позовної заяви.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача 2 про те, що кінцевий день нарахування пені позивачем не визначений, а відтак здійснити нарахування пені відповідно до п.200.23 ст.200 ПК України не можливо, оскільки податковим законодавством не встановлено порядку нарахування пені на суму простроченого бюджетного відшкодування та механізму її виплати платнику. Тому, суд вважає, що позивач має право нараховувати пеню за певний період часу, а не лише після фактичного отримання бюджетної заборгованості з ПДВ.

Посилання відповідача 1 на судовий перегляд у Верховному Суді справ №817/1167/17, №817/1309/17 та 817/1371/17 про визнання протиправними та скасування відповідних податкових повідомлень-рішень є безпідставним та необґрунтованим, оскільки рішення у вказаних справах набрали законної сили за наслідками апеляційного оскарження, а правомірність визначення позивачем сум ПДВ, які були заявлені ним до бюджетного відшкодування за червень 2014 року, лютий 2017 року, березень 2017 року та квітень 2017 року не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Покликання представника відповідача 1 у судовому засіданні на постанову Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №817/1828/17 судом не беруться до уваги, оскільки врегульовані нею правовідносини також не стосуються предмету розгляду даної адміністративної справи.

З огляду на наведене, позивач має право на стягнення з Державного бюджету України пені у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.02.2018 - 15.08.2018 (червень 2014 року) у розмірі 79 214,27 грн.; за період з 17.02.2018 - 15.08.2018 (грудень 2015 року) у розмірі 86 761,75 грн.; за період з 20.02.2018 - 15.08.2018 (лютий 2017 року) у розмірі 17 064,92 грн.; за період з 07.06.2018 - 15.08.2018 (березень 2017 року) у розмірі 20 229,40 грн.; за період з 19.04.2018 - 15.08.2018 (квітень 2017 року) у розмірі 35 320,90 грн.

На підставі зазначеного, а також з огляду на ту обставину, що відповідачами будь-які підставні та правомірні зауваження до поданих позивачем доказів не висловлено, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

За приписами статті 139 КАС України, судові витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачами у справі.

Оригінал платіжного доручення про сплату судового збору від 11.09.2018 №105 у розмірі 3578,87 грн. знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).

Крім того, представник позивача Сократова Анна Олександрівна в позовній заяві просила стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу адвоката.

Також представником позивача Даховнік-Кобилянською Олександрою Валеріївною подано клопотання про стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому, згідно з ч.1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5).

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Понесені позивачем витрати у відповідності до вимог чинного законодавства є складовою судових витрат і не відносяться до позовних вимог, які є способами захисту прав позивача.

Суд також враховує, що у рішенні Європейського суду із прав людини від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено про те, що суд оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження повноважень представників позивача, які заявили клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, Сократової Анни Олександрівни та Даховнік-Кобилянської Олександри Валеріївни (а.с.103, 135).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача Сократовою Анною Олександрівною жодних доказів долучено не було.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача Даховнік-Кобилянською Олександрою Валеріївною надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 04.10.2018 №2/18, копію акта надання професійної правничої допомоги від 14.11.2018 №1 на суму 7000,00 грн., а також копію рахунку на оплату від 14.11.2018 №1 за надання професійної правничої допомоги згідно з Договором №2/18 від 04 жовтня правової допомоги №1 на суму 7000,00 грн. (а.с.165-167).

Відповідно до змісту вказаного вище акта надання професійної правничої допомоги адвокатом Даховнік-Кобилянською Олександрою Валеріївною надано послуги з правової допомоги відповідно до Договору про правову допомогу №2/18 від 04.10.2018 з розрахунком розміру гонорару адвоката, зокрема: ознайомлення з матеріалами справи, підготовка та подання заяви про уточнення позовних вимог, підготовка та подання відповідей на відзиви відповідачів, представництво в Рівненському окружному адміністративному суді по справі №1740/2366/18. Визначено загальну суму до оплати в розмірі 7000,00 грн.

Досліджуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що визначена сума на професійну правничу допомогу адвоката Даховнік-Кобилянської Олександри Валеріївної є не співрозмірною із складністю справи та обсягом виконаних безпосередньо нею робіт (наданих послуг).

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження фактичного понесення витрат на правничу допомогу позивачем, тобто отримання коштів в сумі 7000,00 грн. адвокатом Даховнік-Кобилянською Олександрою Валеріївною від позивача, що може бути підтверджено витягом з Книги обліку доходів і витрат адвоката як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність та відповідною квитанцію з доказами дійсного оприбуткування цих коштів у відповідності до норм податкового законодавства України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність віднесення витрат на професійну правничу допомогу до судових витрат у справі, які підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" (вул. Промислова, 1, с. Зоря, Рівненський район, Рівненська область,35314, ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України ( вул. Дехтярівська, буд.11 Г, м. Київ 119,04119, ) Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) про стягнення пені, - задовольнити повністю.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.02.2018 - 15.08.2018 (червень 2014 року) у розмірі 79 214,27 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 17.02.2018 - 15.08.2018 (грудень 2015 року) у розмірі 86 761,75 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 20.02.2018 - 15.08.2018 (лютий 2017 року) у розмірі 17 064,92 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 07.06.2018 - 15.08.2018 (березень 2017 року) у розмірі 20 229,40 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" пеню у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України за період з 19.04.2018 - 15.08.2018 (квітень 2017 року) у розмірі 35 320,90 грн.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України суму судового збору у розмірі 1789,44 грн.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Консюмерс-Скло-Зоря" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної казначейської служби України суму судового збору у розмірі 1789, 44 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя Борискін С.А.