Справа № 460/2563/18
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2018-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 листопада 2018 року м. Рівне №460/2563/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Друзенко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доСарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного України в Рівненській області про:

- визнання незаконними дій по призначенню, перерахунку та виплаті додаткової пенсії за проживання на радіоактивно забрудненій території у менших розмірах, ніж передбачено Законом;

- зобов'язання зробити перерахунок та виплатити позивачу доплату до пенсії, в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі;

- зобов'язання зробити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з мінімальних пенсій за віком в розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 17.07.2018, відповідно до статті 50 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з подальшим нарахуванням та виплатою пенсії у зв'язку з збільшенням мінімального розміру пенсії за віком;

- зобов'язання зробити перерахунок та виплатити позивачу доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва та захворювання, спричиненого Чорнобильською катастрофою - в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі;

- стягнення різниці між нарахованою додатковою пенсією та доплатою до пенсії відповідно до статей 39, 49, 50, 53, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та фактично виплаченою сумою додаткової пенсії та доплати з 17.07.2018 по час винесення рішення судом.

Ухвалою від 26.10.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач перебуває на обліку органу Пенсійного фонду як інвалід 3 групи від захворювання, пов'язаного з аварією на Чорнобильській АЕС. Також вона проживає на території, яка є зоною гарантованого добровільного відселення. У вересні 2018 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо перерахунку розміру її пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю відповідно до ст.39, ст.49, ст.50, ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Сторона позивача вважає відмову відповідача у такому перерахунку пенсії протиправною, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 у справі №1-11/2018(3830/15). За наведеного, просила позов задовольнити повністю.

31.10.2018 на адресу суду надійшов відзив Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на позовну заяву (а.с.43-45). На обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що здійснював нарахування та виплату пенсії позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок державного бюджету" від 06.07.2011, далі - у розмірах, обчислених згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а положення статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на позивача не поширюються, так як вона не працює у зоні відчуження. За таких обставин, сторона відповідача вважає, що обрахунок та виплата пенсії позивача здійснюється у межах, у спосіб та у порядку, передбаченому чинним законодавством. За наведеного, сторона відповідача просила в позові відмовити повністю.

Розглянувши у визначений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України строк в письмовому провадженні позовну заяву та відзив, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

З 22.10.2012 позивач перебуває на обліку в Сарненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області як інвалід 3 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, та особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2 від 23.03.2012, довідкою МСЕК серії АВ №0756756 від 19.02.2018 (а.с.8-10).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.49, ст.50, ст.53 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 25.09.2018 за №3321/03 Сарненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області повідомило, що правових підстав для перерахунку пенсії позивачу немає.

Матеріали справи свідчать, що станом на 19.09.2018 розмір пенсійної виплати становить 1768,02 грн., яка складається з основного розміру пенсії - 1597,20 грн. та додаткової пенсії як інваліду 1 категорії 3 групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, та яка виплачується позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погодившись з правомірністю дій відповідача, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.04.1991 було введено в дію Закон УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Статтею 14 вказаного Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначено такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які втратили повністю або частково працездатність внаслідок Чорнобильської катастрофи, хворі на променеву хворобу, а також особи, захворювання яких пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - категорія 1;

2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1986-1987 роках, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, яких евакуйовано із зони відчуження, - категорія 2;

3) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1988-1990 роках, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, які постійно працюють або працювали чи проживають або проживали на територіях зон безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення, - категорія 3;

4) особи, які постійно працюють і проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, - категорія 4.

Статтею 39 такого Закону було, зокрема, передбачено, що пенсіонерам (що віднесені до категорій 1, 2, 3, 4) щорічно виплачується винагорода в розмірі двомісячної суми пенсії.

Статтею 49 такого Закону було передбачено додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 2, 3, 4. Так, особам, віднесеним до категорії 2, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначалася у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком; особам, віднесеним до категорії 3 - 25 процентів, а особам, віднесеним до категорії 4 - 15 процентів.

Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №2001-XII від 19.12.1991, Закон УРСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 викладено у новій редакції.

За такою редакцією, стаття 39 Закону №796-XII, визначала, що оплата праці громадян, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за підвищеними тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадовими окладами, з урахуванням рівня радіоактивного забруднення ізотопами цезію, складності виконуваних робіт і умов праці в таких розмірах: - від 1 до 5 Кі/км2 - на 20-30 процентів; - від 5 до 10 Кі/км2 - на 30-40 процентів; - від 10 до 15 Кі/км2 - на 40-60 процентів; - від 15 до 30 Кі/км2 - на 60-80 процентів; - понад 30 Кі/км2 - на 80-100 процентів. Перелік видів робіт і конкретні розміри процентних надбавок залежно від складності робіт та умов праці встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пенсії, стипендії, допомога громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються в розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, а також інвалідам, які дістали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи, підвищена оплата може обчислюватись із середньої заробітної плати, яку вони одержували до виходу на пенсію або встановлення інвалідності.

Статтею 49 Закону в новій редакції було передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

При цьому, за статтею 50 такого Закону, особам, віднесеним до категорії 1, призначалася щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: - інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; - інвалідам III групи, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, а також особам, захворювання яких пов'язане з наслідками Чорнобильської катастрофи, - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

А за статтею 51 - особам, віднесеним до категорії 2, призначалася щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 30 процентів мінімальної пенсії за віком. Особам, віднесеним до категорії 3, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю - у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком. Особам, віднесеним до категорії 4, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Законом України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996 було внесено ряд змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Зокрема, стаття 39 викладена в такій редакції: "Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.

За статтею 50 Закону з урахуванням вказаних змін і доповнень, передбачалась додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1. Так, особам, віднесеним до категорії 1, передбачалось призначення щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

За статтею 54 Закону з урахуванням вказаних змін і доповнень, зокрема, передбачалось, що у усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014.

Підпунктами 1-14 пункту 4 розділу I цього Закону внесено такі зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР від 06.06.1996:

1) статтю 2 виключити;

2) пункт 2 частини першої статті 21 виключити;

3) у статті 22: пункти 2 і 13 частини першої виключити; доповнити частиною третьою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктом 1 частини першої та частиною другою цієї статті в частині пільг, передбачених пунктами 1, 2, 11 статті 20, пунктом 14 частини першої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України";

4) статтю 23 виключити;

5) у статті 24: слова і цифри "і пунктом 2 статті 23" виключити; доповнити частиною другою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктом 1 статті 20, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України";

6) у статті 30: у частині першій: пункти 1, 3, 5, 6, 8, 12 виключити; у пункті 10 абзац другий виключити; доповнити частиною сьомою такого змісту: "Установити, що пільги, передбачені пунктом 4 частини першої та пунктами 8, 9 частини третьої цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України";

7) статті 31, 37, 39 та 45 виключити;

8) статтю 48 викласти у такій редакції: "Стаття 48. Компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

9) текст статті 50 викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

10) текст статті 51 викласти у такій редакції: "Особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України";

11) частини першу та другу статті 52 замінити однією частиною такого змісту: "Щомісячна компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України". У зв'язку з цим частини третю - п'яту вважати відповідно частинами другою - четвертою;

12) текст статті 53 викласти у такій редакції: "Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність";

13) текст статті 54 викласти у такій редакції: "Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань";

14) статтю 60 викласти у такій редакції: "Стаття 60. Право вибору пільг та компенсацій особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мають одночасно право на інші пільги та компенсації, передбачені законодавством України, надаються за їх вибором пільги та компенсації відповідно до одного із законів України".

При цьому, лише окремі положення Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 визнані неконституційними згідно з Рішеннями Конституційного Суду України №5-р/2018 від 22.05.2018 та №6-р/2018 від 17.07.2018.

Так, що стосується Рішення Конституційного Суду України №5-р/2018 від 22.05.2018, то ним визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 3 пункту 12 розділу І Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, тобто пункт, яким із Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" №3721-XII від 16.12.1993 виключено статтю 21, що регулювала питання дострокового виходу на пенсію.

Що стосується Рішення Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018, то ним визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991; статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014.

Оскільки підпункти 8-14 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014, ні вказаними, ні жодними іншими рішеннями Конституційного Суду України неконституційним не визнавались, то статті 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 продовжують діяти у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014.

Таким чином, за чинними нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Що стосується статті 39 Закону №796-XII, яка положеннями підпункту 7 пункту 4 розділу I Закону №76-VIII була виключена, то слід зазначити, що Законом України "Про внесення зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №987-VIII від 04.02.2016 до Закону №796-XII від 28.02.1991 з 01.10.2016 включено статтю 39 такого змісту: "Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження - Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України".

В такій редакції вказана норма діє і на даний час.

Як встановлено судом з 23.07.2011 виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю проводилась позивачу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", а з 01.01.2012 - у розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що в повній мірі відповідає вимогам статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991.

Положення статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 на позивача не поширюються, так як відсутні будь-які докази тому, що вона працює у зоні відчуження.

Положення статті 53 цього Закону, що визнані неконституційними Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018, встановлювали обмеження у розмірі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням інших доходів на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Жодних доказів тому, що вони застосовувались до позивача з 17.07.2018 судом не здобуто.

Що стосується статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991, то на даний час вона діє в редакції Закону України №2001-XII від 19.12.1991, тобто передбачає лише те, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За наведеного дії відповідача по призначенню, перерахунку та виплаті додаткової пенсії позивачу в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином жодних правових підстав для того, щоб покладати на відповідача обов'язок по перерахунку та виплаті позивачу доплати до пенсії, в розмірі двох мінімальних заробітних плат починаючи з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі; по перерахунку та виплаті додаткової пенсії за шкоду здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з мінімальних пенсій за віком в розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 17.07.2018 з подальшим нарахуванням та виплатою пенсії у зв'язку з збільшенням мінімального розміру пенсії за віком; по перерахунку та виплаті позивачу доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва та захворювання, спричиненого Чорнобильською катастрофою - в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі,- немає, як і немає підстав для стягнення на користь позивача різниці між нарахованою додатковою пенсією та доплатою до пенсії відповідно до статей 39, 49, 50, 53, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та фактично виплаченою сумою додаткової пенсії та доплати з 17.07.2018.

Окремо слід зауважити, що у рішенні №3-рп/2012 від 25.01.2012 Конституційним Судом України визначено, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2,3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Даним рішенням Конституційного суду дано тлумачення, що нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України під час вирішення справ про соціальний захист підлягають застосуванню тоді, коли вони видані у межах його компетенції, на основі і виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Окрім того, при винесенні даного рішення, судом також враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 року, де зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи. Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12.10.2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

З огляду на встановлене, суд вважає, під час нарахування та виплати позивачу пенсійних виплат відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, добросовісно і розсудливо, що, в свою чергу, вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України,- відсутні..

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Сарненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (вул.Суворова, 8, м.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34500, ) про визнання незаконними дій по призначенню, перерахунку та виплаті додаткової пенсії за проживання на радіоактивно забрудненій території у менших розмірах, ніж передбачено Законом; зобов'язання зробити перерахунок та виплатити позивачу доплату до пенсії, в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі; зобов'язання зробити перерахунок та виплатити додаткову пенсію за шкоду здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з мінімальних пенсій за віком в розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з 17.07.2018, відповідно до статті 50 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з подальшим нарахуванням та виплатою пенсії у зв'язку з збільшенням мінімального розміру пенсії за віком; зобов'язання зробити перерахунок та виплатити позивачу доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва та захворювання, спричиненого Чорнобильською катастрофою - в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 17.07.2018 з подальшим перерахуванням та виплатою в належному розмірі; стягнення різниці між нарахованою додатковою пенсією та доплатою до пенсії відповідно до статей 39, 49, 50, 53, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та фактично виплаченою сумою додаткової пенсії та доплати з 17.07.2018 по час винесення рішення судом, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Друзенко Н.В.