Справа № 820/3488/18
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/3488/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року (суддя Бадюков Ю.В., повний текст складено 16.08.2018 року) по справі № 820/3488/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання неправомірним та скасування наказу, стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області № 73 о/с від 27 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - неправомірним;

- відмінити наказ начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області № 73 о/с від 27 березня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справі, на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Харківської області;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Харківській області виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018р. позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на не вірне застосування норм матеріального права, а саме ст.70 Закону України " Про Національну поліцію" відповідно до якої відсторонення від посади є тотожним поняттям відсторонення від службових обов'язків, а тому будучи відстороненим від посади ОСОБА_1, та не отримання інших наказів керівництва не порушував службову дисципліну.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсторонення від посади не припиняє виконання службових обов'язків ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом з 07.11.2015р. проходив службу в ГУ НП в Харківській області, а з 30.11.2016р. обіймає посаду оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області , що підтверджується записами з трудової книжки, наказом від 30.11.2016р. № 503 о/с (а.с. 15,237)

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017р. підозрюваному ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000324 від 13 квітня 2017 року обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту (а.с 63- 67).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області по справі № 646/3064/17 від 07.12.2017 р. ухвалу слідчого судді від 28.11.2017 року скасовано в частині виду призначення домашнього арешту та винесено нову ухвалу , якою визначено підозрюваному ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло по адресі: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду з 22-00 год, до 06-00 год, наступної доби (а.с. 68- 71).

В період з 28.11.2017р. до 01.03.2018р. ОСОБА_1 відсторонено від посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області в межах строку досудового розслідування відповідно до ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017р. та 12.01.2018р. по справі № 646/3064/17 . (а.с. 23-29).

25.01.2018р. позивач прибув за місцем служби та письмово повідомив начальника Київського ВП ГУНП в Харківській області про відсторонення його від посади на підставі ухвал суду, та не можливість виконувати службові обов'язки враховуючи рішення суду, та надавав копії ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.11.2017 р. та 12.01.2018 р. (а.с.58)

Під час розгляду заяви позивача, відповідачем встановлено , що 07.12.2017р. ОСОБА_2 визначено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати без дозволу слідчого, прокурора, суду з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби, відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області по справі № 646/3064/17 від 07.12.2017 р.

На виконання ухвал суду , 30.01.2018р. наказом ГУ НП в Харківській області № 23 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 відсторонено від посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП ГУНП в Харківській області до 01.03.2018р. , який доведений до позивача телефонним зв'язком.

26.01.2018р. рапортом начальник сектору кадрового забезпечення Київського ВП ГУ НП в Харківській області повідомив начальника Київського ВП , що з 07.12.2017р. ОСОБА_1 повинен був прибувати на своє робоче місце та виконувати накази та доручення керівництва , не пов'язані з виконанням свої службових обов'язків за посадою. (а.с.49)

02.02.2018р. рапортом начальник Київського ВП повідомив начальника ГУНП в Харківській області , що в рамках кримінального провадження № 000324, розпочатого 13.04.2017р., порушеного за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.372 КК України, за фактом притягнення за відомо невинного до кримінальної відповідальності, 28.11.217р. оперуповноваженому ВКП Київського ВП лейтенанту поліції ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та відсторонено від посади. Проте ОСОБА_1 з 07.12.2017р., з моменту зміни запобіжного заходу на службу не з'являвся, а тому є підстави для призначення службового розслідування. (а.с.77)

Наказом ГУНП в Харківській області від 05.02.2018р. № 197 "Про призначення та проведення службового розслідування" для встановлення факту наявності або відсутності в діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку призначено службове розслідування (а.с. 78-83).

Під час службового розслідування відповідачем враховані ухвали суду про відсторонення від посади, обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_1, опитані безпосередній керівник позивача ОСОБА_3, інспектор Назарова І.О., працівники поліції ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, та складено висновок від 16.03.2018. в якому зазначено, що факт тривалої відсутності на службі поліції ОСОБА_1 у період з 07.12.2017р. по 02.03.2018р. знайшов своє підтвердження, за порушення службової дисципліни, що виразилась у відсутності на службі без поважних причин, тобто прогулах, та порушення п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України " Про Національну поліцію" звільнити ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції. (а.с.79-,89-142)

16.03.2018 року наказом ГУ НП в Харківській області № 295 "Про накладення дисциплінарного стягнення на лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого ВКП Київського ВП" за порушення службової дисципліни, що виразилилось у відсутності на службі з 07.12.2017р. по 02.03.2018р. без поважних причин, тобто скоєння прогулів, та порушення п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України " Про національну поліцію" позивача звільнено зі служби в Національній поліції (а.с. 85- 86).

27.03.2018 року наказом ГУ НП в Харківській області № 73 о/с на виконання наказу від 16.03.2018 року № 295, позивач звільнений зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с. 88).

Позивач, вважаючи наказ відповідача від 27.03.2018р. протиправним, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача не оскаржено, спірний наказ прийнято на його виконання, а отже останні є законним, прийнятий в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Основні обов'язки поліцейського передбачені ст. 18 Закону № 580-VIII .

Відповідно до п.1 п.2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов'язків передбачено, статтею 70 Закону № 580-VIII.

Згідно ч.3 ст. 70 Закону № 580-VIII поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є відсторонення від посади.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 70 Закону № 580-VIII відсторонення поліцейського від виконання службових обов'язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов'язків за займаною посадою. За особою, відстороненою від виконання службових обов'язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, інститут відсторонення від посади не припиняє службових відносин між особою та роботодавцем, навпаки, вони продовжуються в усіченому вигляді - без виконання прямих обов'язків за посадою.

Проте визнаючи факт прогулу позивача з 07.12.2017 р. по 02.03.2018 р. та порушення службової дисципліни, відсутність поважних причин неприбуття на службу , суд першої інстанції не повно вірно встановив обставини справи , а саме не з'ясував які саме службові обов'язки були покладені на позивача в зазначений період, спосіб їх доведення до позивача та які службові обов'язки він не виконував.

Відповідно до ч.1,3 ст. 69 Закону № 580-УІІІ у зв'язку зі службовою необхідністю на поліцейського, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов'язків за іншою посадою, а саме: невакантною - внаслідок усунення чи відсторонення від посади поліцейського, який займає таку посаду, незалежно від його згоди.

Тимчасове виконання обов'язків покладається на поліцейських письмовим наказом керівника органу (закладу, установи) поліції, який уповноважений призначати на відповідну посаду згідно з цим Законом.

Керівники органів (закладів, установ) поліції можуть уповноважувати керівників структурних підрозділів таких органів (закладів, установ) самостійно приймати рішення про тимчасове покладення обов'язків за іншою невакантною посадою цього підрозділу на поліцейських, які їм підпорядковані.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 91 Закону № 580-VIII розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції, для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" (далі - Статут) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов'язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов'язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст.2 Статуту дисциплінарний проступок це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 7 Статуту передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу, серед яких, зокрема, обов'язок дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Відповідно до ст.12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статею 13 Статуту визначено перелік видів дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, серед яких, поряд з іншими, зазначений такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладання дисциплінарного стягнення регулюється статтею 14 Статуту.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Відповідно до ч.5 ст. 18 Статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Колегія суддів зазначає, що позивач 25.01.2018р. прибув за місцем служби та повідомив у належний спосіб керівництво про відсторонення його від посади. Відповідачем визнається, що в період відсторонення від виконання службових обов'язків (посади) у позивача було вилучено службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак і табельна вогнепальна зброя.

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону № 508 поліцейський під час виконання покладених на нього обов'язків підпорядковується тільки своєму безпосередньому та прямому керівнику. Ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов'язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 3, ст.4 Статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов'язаний: створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов'язків поліцейського. Наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.

Проте доказів, на вимогу апеляційного суду, щодо покладення на позивача в період з 07.12.2017р. по 02.03.2018р. тимчасового виконання обов'язків за іншою посадою, наявність відповідних наказів керівника органу (закладу, установи) поліції, який уповноважений призначати на відповідну посаду згідно з цим Законом, відповідачем не надано.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваного рішення, не довів які службові обов'язків було покладено на відповідача під час його відсторонення від посади, та які він не виконував без поважних причин.

Посилання суду, що оскаржуваний наказ це лише реалізація наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, який позивачем не оскаржується, а тому наказ від 27.03.2018р. є законним колегія суддів вважає такими, що зроблені без врахування ст.ст.2,9 КАС України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено правомірності прийнятих наказів та порушення позивачем службової дисципліни, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню .

Отже з метою повного захисту прав та свобод позивача, колегія суддів вважає на необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати 16.03.2018 року наказом ГУ НП в Харківській області № 295 "Про накладення дисциплінарного стягнення на лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого ВКП Київського ВП".

Як визначає пункт 24 Положення про проходження служби, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до п.2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку №100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції в Харківській області від 12.11.2018р. грошове забезпечення з січня по лютий 2018р. складає 10036,24 (5018,12 грн.х2), а середньоденне забезпечення - 170,10 грн.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі звільненого працівника, в даному випадку з 27.03.2018 по 06.12. 2018. Таким чином, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу становить 42016,06 грн.

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що виплата грошового забезпечення має бути здійснена саме з 27.03.2018, оскільки саме цього дня позивача було звільнено з посади, та розпочався вимушений прогул у зв'язку із незаконним звільненням.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що позивач підлягає поновленню на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київьского ВП з виплатою передбаченого законодавством грошового забезпечення за встановленими нормами відповідно до його посади, звання та вислуги за весь час вимушеного прогулу, тобто з дня звільнення - 27 березня 2018 року по день постановлення судом рішення у даній справі.

За приписами пунктів 2-3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що не повне з'ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови, якою позов задовольнити .

Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 по справі № 820/3488/18 скасувати

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати накази Головного управління Національної поліції в Харківській області № 295 від 16.03.2018 року "Про накладення дисциплінарного стягнення на лейтенанта поліції ОСОБА_1, оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції ", № 73 о/с від 27.03.2018 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно з п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області з 27 березня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у розмірі 42016 грн. 06 коп. (сорок дві тисячі шістнадцять гривень 06 коп.) за період з 27 березня 2018 року по 06 грудня 2018 року.

Постанова суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Курило О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 11.12.2018 року