Справа № 1140/3038/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Кропивницький Справа № 1140/3038/18

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (даліпозивач) до Управління Держпраці у Кіровоградській області (далівідповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову № КР2542/332/АВ/ТД-ФС від 24.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що не вчиняв порушень трудового законодавства, не допускав працівника до роботи без належного укладення трудового договору. Відтак, оскаржуване рішення було прийняте не обґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Представник відповідача у поданому відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки оскаржуване рішення є правомірним, законним та винесеним на підставі діючого законодавства у звязку з виявленими порушеннями (а.с.26-29).

Згідно вимог ст.ст.262, 263 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 р., визначає, що державна служба України з питань праці (далі Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п.1).

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.7 Положення).

Відповідно до пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 р. № 295 (далі Порядок № 295), інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин,прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2,4-7 цього пункту.

Судом встановлено, що 05.10.2018 р. начальником Управління було отримано службову записку начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість, та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2, в якій повідомлялось, що під час проведення превентивних заходів, спрямованих на боротьбу з "тіньовою" зайнятістю, головним державним інспектором Філоненко Л.М. 05.10.2018 р. було виявлено факт нелегальної праці у ФОП ОСОБА_1, а тому висловлено прохання щодо прийняття рішення про проведення інспекційного відвідування в терміни з 05.10.2018 року по 08.10.2018 року (а.с.30).

На підставі наказу Управління від 05.10.2018 року №1361, направлення на проведення перевірки від 05.10.2018 р. №1361/02.5 головним державним інспектором Філоненко Л.М. проведено інспекційне відвідування в ФОП ОСОБА_1 у терміни з 05.10.2018 року по 08.10.2018 року (а.с.31, 32).

За результатами інспекційного відвідування складено акт №КР2542/332/АВ від 08.10.2018 р., в якому зафіксовано порушення ст.ст.21, 24 КЗпП України. Зокрема, у ході інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 за фактичним місцем здійснення його діяльності встановлено, що на момент інспекційного відвідування 05.10.2018 р. у торгівельному кіоску "Автозапчастини", роботу продавця непродовольчих товарів виконувала ОСОБА_3 без укладення трудового договору. Від надання письмових пояснень ОСОБА_3 відмовилась (а.с.7-12).

Позивач у своїх письмових поясненнях від 05.10.2018 р. зазначив, що ОСОБА_3 заміняла його 30 хвилин поки він відвозив до лікарні матір. Найближчим часом планує укласти з нею трудовий договір (а.с.33).

08.10.2018 р. винесено припис про усунення виявлених порушень №КР2542/332/АВ/П та яким зобов'язано позивача усунути порушення ст.21 КЗпП України (недотримання вимог щодо укладення трудового договору; щодо укладення трудового договору в письмовій формі та повідомлення ДФС про прийом працівника) до 08.11.2018 р. (а.с.34).

08.10.2018 р. головним державним інспектором складено службову записка, в якій повідомлено начальника Управління про результати інспекційного відвідування (а.с.35).

16.10.2018 р. заступником начальника Управління прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, розгляд справи призначено на 24.10.2018 р. о 09-50 год. (а.с.36).

За результатами розгляду матеріалів заступником начальника Управління винесена постанова про накладення штрафу № КР2542/332/АВ/ТД-ФС від 24.10.2018 р., якою за порушенням ст.24 КЗпП України до позивача застосовано штраф у розмірі 111690 грн. (а.с.13).

Згідно зі ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, встановлено Порядком № 295.

Відповідно до п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об'єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Відповідно до п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення.

Частина 1 статті 3 КЗпП України вказує, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Ст. 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, визначення трудового договору міститься у стаття 21 КЗпП України та означає угоду між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Ст. 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Таким чином, з огляду на викладене, перед допуском працівника до роботи, з ним повинен бути укладений трудовий договір, а також повинно бути повідомлено орган ДФС про прийняття працівника на роботу до початку виконання роботи працівником за укладеним трудовим договором.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року, справа №822/723/17, провадження №К/9901/3264/17.

Водночас, суд зауважує, що відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється. Особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право на працю в Україні реалізується переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем.

Як встановлено судом та не заперечується, в ході інспекційного відвідування встановлено, що на момент інспекційного відвідування 05.10.2018 року у торгівельному кіоску "Автозапчастини", роботу продавця непродовольчих товарів виконувала ОСОБА_3.

У позовній заяві позивача вказує те, що через сімейні обставини він мав необхідність терміново залишити приміщення кіоксу, однак через поспіх не закрив кіоск, а попросив дружину (ОСОБА_3М.) наглянути за ним до його повернення. При цьому, позивач у письмових поясненнях від 05.10.2018 року зазначив, що ОСОБА_3 заміняла його 30 хвилин поки він відвозив до лікарні матір. Найближчим часом планує укласти з нею трудовий договір (а.с.33).

Відтак, суд вважає підтвердженим факт знаходження ОСОБА_3 на момент інспекційного відвідування 05.10.2018 р. у торгівельному кіоску "Автозапчастини".

При цьому факт перебування лише ОСОБА_3 у працюючому магазині, за відсутності будь-яких інших осіб, уповноважених здійснювати продаж товарів, у тому числі за відсутності позивача, не є спірним. Отже, ОСОБА_3 перебувала у магазині за погодженням з власником та за його відома в якості продавця без укладення трудового договору.

Однак обов'язковою умовою використання праці особи є укладення з нею трудового договору та повідомлення відповідного органу про прийняття працівника на роботу. Проте, доказів укладення з ОСОБА_3 трудового договору та повідомлення органу про її прийняття на роботу позивачем ні під час проведення інспекційного відвідування, ні під час судового розгляду не надано.

За змістом ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 ст.265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі Порядок №509).

Відповідно п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

П. 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Приписами п. 8 Порядку № 590 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Відповідно ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Отже, постанова про накладення штрафу № КР2542/332/АВ/ТД-ФС від 24.10.2018 р. є законною та обґрунтовувань.

Щодо посилання позивача на можливість виконання робіт (надання послуг) в рамках цивільно-правових правовідносин між працівником та роботодавцем, то суду не надано доказів укладення з ОСОБА_3 цивільно-правового договору (договору про надання послуг).

Таким чином, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Судових витрат, які підлягають стягненню на користь відповідача судом не встановлено.

Керуючись ст. 139, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_4