Справа № 727/9583/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/9583/17

Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова О.Г.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

27 листопада 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Остафійчука Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернівецької міської ради на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 30.05.2017 року № 272/11,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 30.05.2017 року № 272/11 "Про демонтаж рекламних конструкцій встановлених без дозвільних документів в м. Чернівцях" в частині демонтажу сітілайтів, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, розміром 1,8* 1,2 м, позначених в Додатку № 1 порядковими номерами: 34,35,36,37,38,39,40.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що рекламні конструкції позивача істановлені самовільно (без дозвільних документів), тому відповідач мав право доручити МКП "Реклама" провести демонтаж цих рекламних конструкцій.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.03.2017 року ОСОБА_4 звернулася до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради: із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами - сітілайтів в кількості 7 шт. розміром 1,2 х 1,8 м за адресою АДРЕСА_1, які належать позивачу на праві власності.

Листом №К-2257/0-04/01 від 11.04.2017 року Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради відмовив позивачу у розгляді заяви щодо надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами. В обґрунтування вказаної відмови Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради послався на те, що 29.07.2015р. виконавчим комітетом Чернівецької міської ради затверджено Концепцію розвитку сфери зовнішньої реклами в місті Чернівцях, якою передбачено основні напрямки розвитку сфери зовнішньої реклами міста, з якої вбачається, що розміщення зовнішньої реклами в місті повинно здійснюватися з урахуванням рельєфно- географічних, соціально - економічних, історичних, культурних, архітектурних, наявності старої забудови, яка підлягає збереженню як історико - культурної спадщини, а також об'єктів, що перебувають під охороною всесвітньої спадщини ЮНЕСКО, тощо. З цих підстав та до прийняття нового Положення виконавчим комітетом Чернівецької міської ради прийнято рішення № 600/22 від 27.10.2015 року "Про окремі питання використання місць для розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівцях" (зі змінами та доповненнями) яким призупинено надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівцях до прийняття нового Положення про розміщення зовнішньої реклами в місті.

30.05.2017 року виконавчий комітет Чернівецької міської ради прийняв рішення №272/11 "Про демонтаж рекламних конструкцій встановлених без дозвільних документів в м. Чернівцях" відповідно до якого зокрема було вирішено:

"Міському комунальному підприємству "Реклама" здійснити демонтаж рекламних конструкцій, встановлених без дозвільних документів в м. Чернівцях, згідно з додатком 1".

Згідно з додатком 1 до переліку рекламних конструкцій, які відповідно до рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 30.05.2017 р. №272/11 встановлені без дозвільних документів та підлягають демонтажу входять 6 сітілайтів розміром 1,2*1,8 м, розташовані за адресою АДРЕСА_1, які належать, ОСОБА_4 на праві власності.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради не відповідає вимогам чинного законодавства, рішення прийняте не в межах компетенції відповідача та порушує охоронювані законом права позивача як власника рекламної конструкції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про рекламу" від 03.07.1996 № 270/96-ВР розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил , що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами (далі - Типові правила).

Відповідно до п.3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Рішенням Чернівецької міської ради № 629 від 27.09.2012 року затверджено Положення про порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Чернівці (далі - Положення № 629), яке є актом органу місцевого самоврядування, що прийнятий з питань, що віднесені до повноважень виконавчого комітету Чернівецької міської ради.

Водночас, правовідносини з питань розміщення зовнішньої реклами регулюються Законом України "Про рекламу" та постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року "Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами".

Таким чином, норми Положення № 629 повинні відповідати Закону України "Про рекламу" та не суперечити Типовим правилам.

Відповідно до п. 1.2 Положення №629 положення регулює правові відносини між виконавчими органами Чернівецької міської ради та юридичними особами, фізичними особами-підприємцями і громадянами, що виникають у зв'язку з виробництвом, розповсюдженням, розміщенням та споживанням зовнішньої реклами на території м. Чернівців.

П. 3-7 Положення №629 визначено порядок надання, погодження, внесення змін, переоформлення та продовження строку дії дозволів на розміщення зовнішньої реклами.

Згідно з п.6.1 у разі набуття права власності на рекламний засіб іншою особою дозвіл підлягає переоформленню.

Відповідно до п. 1.4.25 Положення №629 самовільно встановлений рекламний засіб-рекламний засіб, що розміщується без наявності виданого у встановленому порядку дозволу або його скасування.

Згідно з п.11.1.3 Положення №629 дозвіл на розміщення зовнішньої реклами скасовується на підставі відповідного рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради до закінчення строку його дії у разі непереоформлення дозволу у встановленому порядку

Відповідно до п. 12.2.2 Положення №629 демонтаж рекламного засобу здійснюється у випадку виявлення самовільно розміщеного рекламного засобу.

Відповідно до п. 12.3 Положення №629 демонтаж рекламного засобу у випадках, встановлених у пункті 12.2. цієї глави, здійснюється міським комунальним підприємством "Реклама".

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 набула право власності на сітілайти відповідно до договору купівлі-продажу майна від 03.02.2017 року.

28.03.2017 року ОСОБА_4 зверталася до Департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, однак їй відмовленно у наданні вказаного дозволу на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 600/22 від 27.10.2015 року.

Так, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 600/22 від 27.10.2015 року "Про окремі питання використання місць для розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівцях" (зі змінами та доповненнями) призупинено надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівцях до прийняття нового Положення про розміщення зовнішньої реклами в місті.

При цьому станом на момент розгляду справи в суді нове Положення про розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівці Чернівецькою міською радою не прийнято.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України", з урахуванням обставин справи, викладених у п.68-69 Рішення, зазначив: "Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року)".

Таким чином, враховуючи обов'язок відповідача добросовісно дотримуватися вимог законодавства, він повинен діяти своєчасно, в належний і найбільш послідовний спосіб.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 зверталася із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, колегія суддів дійшла висновку про те, що бездіяльність Чернівецької міської ради щодо прийняття нового Положення про розміщення зовнішньої реклами в місті Чернівці не може бути підставою для застосування до позивача будь-яких несприятливих наслідків у вигляді демонтажу рекламних конструкцій.

Відповідно до п.12.1 Положення №629 демонтаж означає комплекс заходів, які передбачають відокремлення рекламного засобу разом з основою від місця її розташування та транспортування на спеціально відведеній території для подальшого зберігання. При цьому демонтаж та подальше зберігання рекламного засобу не передбачає переходу права власності на нього до територіальної громади міста Чернівців.

Згідно з п.12.9-12.10 Положення №629 рекламорозповсюджувач вправі повернути рекламну конструкцію тільки після повної сплати боргу та відшкодування витрат на її демонтаж, транспортування та зберігання.

У випадку несплати боргу за цим Договором протягом року з дня демонтажу рекламної конструкції, Департамент набуває права власності на неї.

Водночас, Закон України "Про рекламу" та Типові правила не передбачають демонтажу таких рекламних конструкцій як сітілайти.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що норми Положення №629 щодо демонтажу рекламних конструкцій не можуть застосовуватися до сітілайтів, оскільки це суперечить Закону України "Про рекламу" та Типовим правилам.

Європейський суд з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах "Іммобіліаре Саффі проти Італії" [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та "Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії" [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У вказаному рішенні суд наголосив на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадав, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, втручання у право власності особи можливе у виключних випадках, з мотивів необхідності цього для загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Водночас, в оскаржуваному рішенні Чернівецької міської ради від 30.05.2017 року № 272/11 "Про демонтаж рекламних конструкцій встановлених без дозвільних документів в м. Чернівцях" відсутні посилання на будь-які загальні інтереси, якими можна було б обґрунтувати необхідність втручання у право власності позивача.

З урахуванням наведеного колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що скаржуване рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує охоронювані законом права позивача, як власника рекламної конструкції.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Виконавчого комітету Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі та підписана 10 грудня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.