Справа № 1340/3546/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3546/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - Ковалець Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м. Львова, Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців,12, ), Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області (м. Львів, вул. Драгоманова,25, ) у якому просить суд:

- Визнати протиправним та скасувати наказ Шевченківського районного суду м. Львова № 137/К від 05.07.2018 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_3»;

- Поновити ОСОБА_3 на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 06.07.2018 року;

- Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова, на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2018 року по дату винесення судового рішення.

Ухвалою судді Брильовського Р.М. від 13.08.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.08.2018 задоволено заяву про самовідвід судді Брильовського Р.М. у справі № 1340/3546/18 за позовом ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду м. Львова, Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; справу передано для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому ч. 1 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою судді Кухар Н.А., від 28.08.2018 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача залучено ДСА України в якості відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що його звільнення відбулося в порушення вимог чинного законодавства та трудових прав, позивач вважає, що наказ від 05.07.2018 року № 137/К є протиправним та таким, що порушує його права, свободи та законні інтереси.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач- Шевченківський райсуд м. Львова подав відзив на позов, у якому зазначив, що на підставі подання судді, позивача було звільнено з посади у зв»язку із закінченням строкового трудового договору, просив відмовити у задоволенні позову та слухати справу у відсутності представника.

Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області подано відзив на позовну заяву. Даний відзив обґрунтований тим, що у відповідності до Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, яке затверджене Головою Державної судової адміністрації України 25.09.2015 року, територіальне управління здійснює нарахування і виплату суддівської винагороди та заробітної плати працівникам апарату суду на підставі наказів місцевих загальних суддів м. Львова та Львівської області. На виконання наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 05.07.2018 року № 137/к «Про звільнення з роботи ОСОБА_3І.», територіальним управлінням проведено відрахування із заробітної плати позивача наданий йому 1 календарний день щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 11.06.2015 - 10.06.2015 в розмірі 225, 77 грн. Вказують, що територіальним управлінням виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористану частину щорічну основної оплачуваної відпустки за період з 11.06.2012-10.06.2013 тривалістю 5 календарних днів, невикористану щорічну основну оплачувану відпустку за період з 11.06.2017 - 10.06.2018 року тривалістю 24 календарних днів, та також за фактично відпрацьований період роботи з 11.06.2018 по день звільнення тривалістю 2 календарні дні, а всього за 31 день в загальній сумі 13 463, 30 грн. Так, на думку відповідача, територіальним управлінням реалізовано наданій йому повноваження щодо фінансового забезпечення працівника апарату суду. Крім того, вказують, що територіальне управління не було роботодавцем позивача і жодних трудових відносин між ним і територіальним управлінням не існувало.

Представник відповідачів в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Наказом Шевченківського районного суду м. Львова за № 26-12 від 11.06.2018 року було призначено ОСОБА_3 з 11 червня 2008 року на посаду судового розпорядника суду Шевченківського районного суду м. Львова.

Наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 31.10.2008 року № 61-к ОСОБА_3 з 01.11.2008 року переведено на посаду старшого судового розпорядника цього ж суду.

Згідно наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 14.07.2010 року № 39-з ОСОБА_3 зараховано в резерв на посаду помічника судді з 14.07.2010 року.

У подальшому наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 24.12.2010 року № 61-к ОСОБА_3 призначено на посаду помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 24.12.2010 року.

Наказом Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2015 року № 26-К ОСОБА_3 переведено з 18 березня 2015 року на посаду помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової Оксани Федорівни на час виконання нею повноважень судді Шевченківського районного суду м. Львова.

20.03.2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Львова О.Ф. Федорова звернулася до керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова Н.І. Янків із поданням, в якому просила звільнити ОСОБА_3 з посади помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової Оксани Федорівни. Дане подання обґрунтоване тим, що ОСОБА_3, з 11.01.2018 року не приступив до виконання обов'язків помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової Оксани Федорівни. З даним поданням ОСОБА_3. ознайомився 05.07.2018 року.

Цього ж дня 05.07.2018 року наказом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова № 137/К відповідно до п.2 ст.36, ст.83, ч.2 ст.127 КЗпП України, «Положення про помічника судді» затвердженого Рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 року № 21, ст. 155 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII, «Про судоустрій та статус суддів», ст. 24 Закону України «Про відпустки», звільнено ОСОБА_3, помічника судді з 05 липня 2018 року із займаної посади у зв'язку із закінченням строкового трудового договору, відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП України, згідно з поданням.

Суд зазначає, що позивач ознайомився із наказом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Львова № 137/К 05.07.2018 року.

Вважаючи своє звільнення незаконним позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 92 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ (далі Закон № 889), який набув чинності 01.05.2016 посаду помічника судді віднесено до посад патронатної служби.

Згідно ст. 92 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем'єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах. Працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби. Працівник патронатної служби може бути достроково звільнений з посади за ініціативою особи, працівником патронатної служби якої він призначений, або керівника патронатної служби. На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39 1, 41 - 43 1, 49 2 Кодексу законів про працю України. Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Відповідно до ст. 157 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника (помічників) судді, затвердженим Радою суддів України. Помічником судді може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту і вільно володіє державною мовою. Помічники суддів Верховного Суду повинні також мати стаж професійної діяльності у сфері права не менше трьох років. Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді. Помічники суддів з питань підготовки справ до розгляду підзвітні лише відповідному судді.

Відповідно до п. 7 Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 березня 2011 року № 14 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) про помічника судді, яким регламентований порядок призначення на посаду помічника судді, діяльності особи на цій посаді та її звільнення з даної посади, - судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Аналогічні норми закріплені в п.7 Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18 травня 2018 року № 21, яким передбачено, що судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

При цьому, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, дія цього Закону не поширюється на працівників патронатних служб.

Згідно ст. 92 Закону України «Про державну службу» працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби, якої він призначений. Трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. При цьому, акт про звільнення приймається керівником державної служби. Достроково працівник патронатної служби може бути звільнений з посади за ініціативою особи, працівником патронатної служби якої він призначений, або керівника патронатної служби.

Зазначені норми кореспондуються з п. 12 Положення про помічника судді затвердженого рішення Ради суддів України від 18.05.2018 року № 21 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, трудові відносини з помічником (помічниками) судді припиняються в день припинення повноважень безпосереднього керівника та/або в день відрахування безпосереднього керівника зі штату суду або в день ухвалення з'їздом суддів України рішення про обрання Ради суддів України в новому складі. Наказ про звільнення видається керівником апарату відповідного суду на підставі подання безпосереднього керівника та/або на підставі наказу про відрахування безпосереднього керівника зі штату суду. Помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв'язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством.

У разі припинення повноважень судді відповідного суду та звільнення судді з займаної посади у встановленому законом порядку, помічник судді звільняється із займаної посади з дотриманням гарантій, передбачених законодавством.

Таким чином, виходячи з буквального тлумачення наведених вимог законодавства, підставою для звільнення помічника судді є: зокрема мотивоване подання судді.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що підставою для видання наказу про звільнення помічника судді, незалежно від будь-яких обставин, є вмотивоване подання судді й саме на його виконання видається наказ про звільнення.

Суд зазначає, що ані спеціальне законодавство, ані КЗпП України, не передбачає інших дій керівника апарату суду після отримання ним вмотивованого подання судді, наприклад таких, як зарахування у розпорядження відповідного органу, кадрового резерву тощо у разі відсутності посад у суді, яку можна запропонувати особі, крім як видання наказу про звільнення.

Отже, добір і прийняття особи на посаду помічника судді має свою специфіку: судді самостійно здійснюють добір помічників. Судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді. Помічники суддів з питань підготовки справ до розгляду підзвітні лише відповідному судді. (ст.157 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII). Такий порядок існує з метою якісного здійснення правосуддя, оскільки гарантує довіру судді до помічника, так як суддя сам обирає помічника, зважаючи на власні потреби в юристі того чи іншого фаху, а також ураховуючи особисті якості претендента на посаду.

Судом встановлено, що в поданні судді Шевченківського районного суду м. Львова Федорової О.Ф., зазначено, що ОСОБА_3 з 11.01.2018 року не приступив до виконання обов'язків помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова.

З огляду на подання судді від 20.03.2018 року позивача було звільнено згідно з п. 2 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 21 Закону № 889-VIII вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Згідно ч. 6 ст. 92 Закону № 889-VIII, працівник патронатної служби, який виявив бажання вступити або повернутися на державну службу, реалізує таке право у порядку, визначеному цим Законом для осіб, які вперше вступають на державну службу, з обов'язковим проведенням конкурсу.

В той же час, суд зазначає, будь-якого переважного права для вступу на державну службу та заміщення вакантної посади державного службовця у позивача немає.

Предметом даного спору є правомірність звільнення позивача з посади помічника судді, яка відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, є посадою, діяльність на якій віднесена до публічної служби.

Особливості прийняття громадян на посади публічної служби, її проходження та звільнення з публічної служби передбачені спеціальними нормами законодавства України, які є пріоритетними під час вирішення даного спору.

Отже правовий статус помічників суддів має комплексний характер, що зумовлений перебуванням вказаних осіб по суті у трудових відносинах із Державою, зокрема її судовою гілкою влади, тому внесення змін до статусу вказаних осіб та особливості проходження служби на цих посадах, порядок зайняття, звільнення з посад, відбувається саме на законодавчому рівні.

Суд зазначає, що в даному випадку норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Таким чином, питання про звільнення особи, яка займала посаду помічника судді, вирішувалося на підставі спеціального нормативно-правового акту (Положення) та з дотриманням трудових та соціальних гарантій, передбачених трудовим законодавством (Кодексом законів про працю).

Враховуючи вищевикладене, Шевченківський районний суд м. Львова при звільненні ОСОБА_3 не порушено вимог чинного законодавства, а тому оскаржуваний наказ про звільнення № 137/К від 05.07.2018 є правомірним та таким, що скасуванню не підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову про скасування наказу № 137/К від 05.07.2018 про звільнення ОСОБА_3, з посади помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова, позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді помічника судді Шевченківського районного суду м. Львова з 06.07.2018 року, стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, як розпорядника коштів Шевченківського районного суду м. Львова, на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.07.2018 року по дату винесення судового рішення, також задоволенню не підлягають, як похідні.

У відповідності до вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність підстав задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) до Шевченківського районного суду м. Львова (м. Львів, вул. Січових Стрільців, 12, ), Територіального управління державної судової адміністрації України у Львівській області (м. Львів, вул. Драгоманова,25, ), Державної судової адміністрації України (м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.