Справа № 826/8578/17
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8578/17 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просив скасувати рішення Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 08 грудня 2016 року щодо анулювання ОСОБА_3 свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю і наказ №3918/5 від 27 грудня 2016 року та зобов'язати повернути свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю приватному нотаріусу ОСОБА_3 у первісному вигляді.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В судове засідання з'явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, наводив доводи, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи убачається, що 08.12.2016 Міністерством юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату прийнято рішення №1, яким на підставі підпункту «и» п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», у зв'язку із знищенням чи втратою нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 05 січня 1998 року за НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3.

Вказаним рішенням встановлено, що Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом надано інформацію про вчинення нотаріальних дій ОСОБА_3 відповідно до реєстрів для реєстрації нотаріальних дій під час перебування приватного нотаріуса за кордоном відповідно до витягу бази даних «Відомості до осіб, які перетнули державний кордон України» Державної прикордонної служби (лист від 06 грудня 2016 року №2860/01-20).

Відповідно до акту від 07 липня 2016 року №1 про нестачу архівних справ (документів), який був наданий 24 листопада 2016 року на засідання Комісії начальником відділу нотаріату Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лєміш Н.Є., утрачено 6 справ та 66 документів з архіву приватного нотаріуса ОСОБА_3 Можлива причина відсутності справ та документів - крадіжка 11 лютого 2016 року.

На засіданні Комісії від 08 грудня 2016 року заступником начальника відділу нотаріату Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було надано копію витягу із протоколу засідання Експертної комісії Головного управління юстиції у Запорізькій області від 17 квітня 2014 року №6, акт від 15 лютого 2014 року №4 про вилучення для знищення документів, не внесених до національного фонду, та копію першого аркушу опису №1 справ тривалого (до 10 років) зберігання за 2001-2015 року, який затверджений приватним нотаріусом ОСОБА_3 08 березня 2016 року.

08 грудня 2016 року позивач на засіданні Комісії пояснила, що довіреності, зазначені в акті від 07 липня 2016 року №1, знищено.

З акту від 15 лютого 2014 року №4 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного фонду, та пред'явлених на засідання Комісії інших документів не вбачається виконання Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України №3253/5 від 22 грудня 2010 року. Крім того, відповідно до акту про вилучення для знищення документів не встановлено, що саме ті довіреності, про які зазначено у акті про нестачу архівних справ, були знищені.

На засіданні Комісії представником Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надано копію заяви від 06 грудня 2016 року, зі змісту якої вбачається, що заявник під час ремонту транспортного засобу виявив файл з документами, а саме додаткову угоду №3 «Про внесення змін до договору застави №325/127-З від 03 грудня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом ОСОБА_3 за №5057 від 12 грудня 2012 року.

Зазначений договір зазначений в акті від 07 липня 2016 року №1 про нестачу архівних справ (документів).

Знайшовши додаткову угоду №3 «Про внесення змін до договору застави №325/127-З від 03 грудня 2007 року», особа отримала доступ до відомостей, які становлять нотаріальну таємницю, що не узгоджується з вимогами статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Також, на засіданні Комісії встановлено, що відповідно до акту від 07 липня 2016 року №1 про нестачу архівних справ (документів) утрачено Алфавітну книгу обліку договорів довічного утримання (05 жовтня 2009 року) та Алфавітну книгу обліку договорів відчуження нерухомого майна (24 січня 2013-30 грудня 2015), строк зберігання яких 75 років, і справи «накази, розпорядження Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Запорізької області з питань нотаріальної діяльності» з 1 по 4 том.

Відповідно до рішення №1 Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 08 грудня 2016 року та виявлених порушень Міністерством юстиції України видано наказ №3819/5 від 27 грудня 2016 року, яким анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 05 січня 1998 року за НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3.

Вказане стало причиною звернення позивача до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується, що позивача правомірно притягнуто до відповідальності за недотримання законодавства, яке регулює її професійну діяльність як нотаріуса, а відтак підстави для скасування рішення №1 від 08 грудня 2016 року відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з зі ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов'язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону, питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням відповідно Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Підстави для анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю визначені у ст. 12 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону, свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України:

1) пункт 1 частини першої статті 12 виключено;

2) за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, у випадках: а) втрати громадянства України або виїзду за межі України на постійне проживання; б) винесення щодо нотаріуса обвинувального вироку суду, який набрав чинності; в) винесення ухвали про застосування щодо нотаріуса примусових заходів медичного характеру, що набрала законної сили; г) закриття кримінального провадження щодо нотаріуса з нереабілітуючих підстав; д) винесення рішення суду, що набрало законної сили, про обмеження дієздатності особи, яка виконує обов'язки нотаріуса, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, оголошення її померлою; е) неодноразового порушення нотаріусом чинного законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону; є) невідповідності нотаріуса займаній посаді внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає нотаріальній діяльності; ж) порушення нотаріусом вимог, передбачених частиною четвертою статті 3, частиною першою статті 8 та статтею 9 цього Закону; з) набрання законної сили рішенням суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальної дії; и) знищення чи втрати нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів; і) неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України;

3) за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Нотаріальної палати України, у разі неодноразового порушення нотаріусом правил професійної етики.

Статтею 14 Закону передбачено, що документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв'язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності.

Приватний нотаріус зобов'язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності.

У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством.

Згідно із пунктом 1.1 Правил ведення нотаріального діловодства затверджені Міністерством юстиції України, за погодженням з Державним комітетом архівів України, наказом від 22 грудня 2010 року N 3253/5, вони встановлюють порядок документування нотаріальної діяльності та зберігання архіву і визначають порядок організації роботи з документами в державних нотаріальних конторах (далі контора), державних нотаріальних архівах (далі архів), приватними нотаріусами.

Відповідно до пунктів 3.3. та 3.4 Правил, відповідальним за організацію діловодства та архіву при здійсненні приватним нотаріусом нотаріальної діяльності, у тому числі володіння, користування реєстрами, книгами обліку, журналами, в яких реєструються нотаріальні документи та документи, на підставі яких вчинені нотаріальні дії, та їх ведення, а також за нотаріальні документи, що знаходяться у його провадженні, є нотаріус. Приватний нотаріус може покласти організацію діловодства та архіву на особу, яка перебуває з ним у трудових відносинах. У разі втрати документів нотаріального діловодства приватний нотаріус повинен негайно доповісти начальнику управління юстиції та вжити необхідних заходів для розшуку чи відновлення втрачених документів.

Згідно з пунктом 15.6 Правил підготовлені до передачі документи доставляються до архіву вантажним чи легковим автотранспортом з критим кузовом, виключно у супроводі відповідальної особи.

Як встановлено, приймаючи рішення про анулювання свідоцтва позивача, відповідач, зокрема, мотивував його тим, що у порушення статей 5, 8, 14 Закону, ОСОБА_3, залишивши документи нотаріального діловодства та архів нотаріуса у автомобілі на стоянці, не забезпечила належне зберігання та схоронність документів, які є власністю держави, що призвело до їх часткової втрати.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому факту, що 25.06.2016 Мелітопольським відділом поліції віднайдено архів та відповідно до наказу Головного територіального управлінням юстиції у Запорізькій області № 501/05 від 06.07.2016 та акту від 07.07.2016 його передано в управління юстиції Запорізької області в повному обсязі. В свою чергу постановою Мелітопольського ВП ГУНГТ в Запорізькій області від 15.06.2016 про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001721 від 07.03.2016, закрито у зв'язку з встановленням відсутності у діях нотаріуса ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 357 КК України. Не встановлено факт знищення чи втрати саме приватним нотаріусом або з його вини архіву нотаріуса або окремих документів.

Однак, ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності за недотримання законодавства, яке регулює саме її професійну діяльність як нотаріуса.

Закриття кримінального провадження чи віднайдення поліцією втраченого архіву не змінює того факту що нотаріусом ОСОБА_3 не було дотримано покладених на нього вимог законодавства, яке регулює її професійну діяльність як нотаріуса. Тобто, закриття кримінальних проваджень відносно викрадення документів нотаріального архіву не знімає з позивача відповідальність за втрату цих документів. Адже факт втрати нотаріусом архівних документів підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що нотаріусом не було дотримано покладених на нього вимог законодавства, у відповідача виникло право для застосування санкцій, передбачених чинним законодавством, а тому, підстави для скасування рішення №1 від 08.12.2016 відсутні.

Таку ж позицію висвітлено у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 826/2668/17.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що строк направлення подання Управління юстиції та термін його розгляду Комісією був пропущений.

Проте, на момент направлення подання на розгляд Комісії (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.06.2016 за вх. № 6539-0-30-16), пункт 2 Порядку внесення головними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі або Нотаріальною палатою України подання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю та його розгляд Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Мін'юсту від 28.07.2011 № 1904/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.07.2011 за № 925/19663 не передбачав строку направлення подання. Вказана норма з'явилась у редакції від 22.11.2016.

Також, в апеляційній скарзі зазначено, що до матеріалів подання не було додано матеріали перевірки та документи про вжиття заходів щодо виявлених в діяльності нотаріуса порушення.

Як встановлено, подання та долучені до нього матеріали відповідають вимогам Порядку.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку, подання управління юстиції про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю повинно містити: інформацію про наявність підстав, визначених пунктом 2 частини першої статті 12 Закону; зазначення конкретних порушень, які були допущені нотаріусом; пропозиції щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

До подання додаються: засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів, на підставі яких внесено подання; доповідна записка про перевірку роботи нотаріуса; пояснення нотаріуса на предмет обставин, викладених у доповідній записці про перевірку роботи нотаріуса; копії документів про зупинення нотаріальної діяльності; копії документів, що свідчать про виявлені в діяльності нотаріуса порушення; документи, що свідчать про вжиті заходи щодо виявлених в роботі нотаріуса порушень; відповідні документи органів дізнання і слідства, прокуратури, суду тощо.

Враховуючи наведене, вказаний перелік документів не є вичерпним та визначається головним територіальним управлінням юстиції залежно від підстав для анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України в особі Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.08.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 11.12.2018