Справа № 500/2537/18
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2537/18

13 грудня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі судді Осташа А. В. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач, Головне Управління УПФ в Тернопільській області), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення та зобов'язати відповідача з 01.01.2018 провести перерахунок пенсії та виплату на виконання постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 83 % грошового забезпечення, із урахуванням проведених виплат.

Ухвалою суду від 22.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач у листопаді 2018 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із розрахунком 83% відповідних сум грошового забезпечення, однак відповідач відмовив у перерахунку у зв'язку з тим, що на його думку максимальний розмір пенсії складає 70% відповідних сум грошового забезпечення. Тому, позивач вимушений звернутись до суду із позовом за захистом своїх прав на належне пенсійне забезпечення.

Відповідач 10.12.2018 подав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнає, оскільки максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсії особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" із врахуванням норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Все це, на думку відповідача, є підставами для повної відмови в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав 13.12.2018 відповідь на відзив.

Згідно пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію з 01.01.2011 за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII).

При цьому, з матеріалів справи слідує, що позивачу призначена та виплачувалась пенсія в розмірі, що не перевищує 83 % грошового забезпечення (аркуш справи 16).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) 01.05.2018 проведено перерахунок пенсії позивача з розрахунку, що не перевищує 70% грошового забезпечення (аркуш справи 17).

Позивач подав до відповідача заяву про перерахунок пенсії з 01.01.2018 у розмірі 83% грошового забезпечення.

Однак, листом від 20.11.2018 №905/Х-11 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії з посиланням на те, що відповідно до ст.13 Закону №2262-XII максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (аркуш справи 14-15).

Вважаючи такі дії суб'єкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

В свою чергу, пунктом 1 Постанови №103, постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Відповідно до пункту а частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Так, з урахуванням вислуги років позивачу було встановлено основний розмір пенсії на рівні 83 % грошового забезпечення, що підтверджено матеріалами справи.

До частини другої статті 13 Закону №2262-XII неодноразово вносилися зміни.

Так, Законом №2262-XII (в редакції чинної на час призначення пенсії позивачу) встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 13).

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 №1166-VII внесено зміни у частину другій статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно яких цифри "80" замінено цифрами "70".

Згідно з частиною п'ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.06.2018 у справі №583/2264/17 зазначив, що при перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. При цьому застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Даний висновок стосується практичного застосування положень частини другої статті 13 Закону №2262-XII, а тому враховується судом під час розгляду даної справи.

Застосування відповідачем наведеної вище норми у редакції, чинній на дату проведення перерахунку, на переконання суду, є порушенням приписів частини першої статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни Законом №3668-VI та Законом №1166-VII до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 в справі №686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17), які відповідно до частини п'ятої статті 242 КАС України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Також суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру пенсії максимальний її розмір має обраховуватися, виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За сукупністю наведених обставин, суд дійшов переконання про протиправність дій відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії з 01.01.2018 у розмірі 83% грошового забезпечення та, відповідно, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати його пенсії з 01.01.2018 в розмірі 83% грошового забезпечення, про що просить позивач у позові.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, виходячи з наведених вимог законодавства, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року, виходячи з розрахунку 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розрахунку 83 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2018 із врахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1, сплачений судовий збір в сумі 704,80 (сімсот чотири гривні 80 коп.) згідно квитанції від 21.11.2018 №35, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Реквізити сторін: позивач - АДРЕСА_1, ІНОКПП НОМЕР_1; відповідач - 46001, м. Тернопіль, вул. Майдан Волі, 3, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.