Справа № 160/7553/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2018-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2018 року Справа № 160/7553/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В.С.
при секретарі Дубовик Г.Е.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідачів 1 та 2 Бабій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Дніпропетровської обласної ради, Державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Голова Дніпропетровської обласної ради Пригунов Гліб Олександрович та Комунальний заклад «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про скасування окремих пунктів розпорядження, визнання неправомірними реєстраційних дій та скасування реєстраційного запису, -
110.10.2018 р. ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської обласної ради (надалі - відповідач 1), Державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни (надалі - відповідач 2, разом - відповідачі), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Голова Дніпропетровської обласної ради Пригунов Гліб (надалі - третя особа 1), Комунальний заклад «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради (надалі - третя особа 2, разом - треті особи), в якій просить:
- визнати неправомірним та скасувати п.1, 2 Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради «Про кадрові питання деяких комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» №35-кп від 31.08.2018 року в частині: звільнення ОСОБА_3, виконуючої обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, 23.09.2018 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України; призначення ОСОБА_6, виконуючим обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, 24.09.2018 р. строком на два місяці;
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/7553/18 передана судді Віхровій В.С.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачі порушили його права та законні інтереси шляхом прийняття Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради «Про кадрові питання деяких комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» №35-кп від 31.08.2018 р. в частині, що його стосується та внесення запису про зміну керівника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на підставі такого Розпорядження.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 р. позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24.10.2018 р. о 11:30 год.
У зв'язку із надходженням клопотань про відкладення розгляду справи від відповідачів та третіх осіб, підготовче судове засідання відкладено до 10:00 год. 21.11.2018 р.
06.11.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, згідно якого повідомлено, що оскаржуване Розпорядження прийнято у відповідності до чинного законодавства та за наявності підстав.
21.11.2018 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.
У підготовче судове засідання 21.11.2018 р. прибули уповноважені представники позивача, відповідача 1 та третьої особи 2, суд ухвалив закінчити підготовче провадження у справі та перейти до розгляду справи по суті на 03.12.2018 р. о 10:40 год.
У судове засідання 03.12.2018 р. прибули уповноважені представники позивача та відповідача 1. Від третьої особи 2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, від відповідача 2 надійшло клопотання про перенесення розгляд справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку представника.
Представник позивача вимоги позову підтримав, просив позовну заяву задовольнити.
Представник відповідача 1 проти заявлених позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві. Надав заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.
З огляду на встановлені КАС України строки розгляду адміністративних справ, гарантії, надані особі на доступ до правосуддя, здійснення судочинства належним судом та вирішення справи у розумний термін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявних доказів достатньо для вирішення справи по суті та вважає за можливе розглядати справу без представників відповідача 2 та третьої особи 1.
Заслухавши пояснення представників сторін, які прибули, оцінивши наявні письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Кодексом законів про працю України та Законом України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР.
Громадянам згідно зі статтею 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.
За змістом статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі статтею 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до положень пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР міський голова призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.
Матеріалами справи підтверджено, що у період з 10.07.2017 р. по 26.09.2018 р. ОСОБА_3 займала посаду виконуючого обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради.
Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної ради «Про кадрові питання деяких комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» №35-кп від 31.08.2018 р. (надалі - Розпорядження №35-кп) ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади 23.09.2018 р. відповідно до п.2 ст. 36 КЗпП (п.1) та призначено ОСОБА_6 виконуючим обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, 24.09.2018 р. строком на два місяці (п.2).
Зі змісту преамбули Розпорядження №35-кп вбачається, що останнє було прийнято керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування», Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Дніпропетровської області, затвердженим рішенням обласної ради від 23.03.2007 р. .№123-7/V.
Відповідно до статті 16 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» заклад охорони здоров'я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).
Керівником закладу охорони здоров'я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.
Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства.
Керівники державних та комунальних закладів охорони здоров'я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров'я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п'яти років. Порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров'я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров'я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Призначення на посаду та звільнення з посади керівників установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби здійснюються відповідно до законодавства про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Отже, Положення в частині призначення та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я повинно бути розроблено та прийняте саме з врахуванням вимог Порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Так, на виконання вказаних норм, рішенням Дніпропетровської обласної ради №123-7/V від 23.03.2007 р. затверджено Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст Дніпропетровської області (надалі - Положення).
Згідно п.5.2 Положення передбачено, що рішення про припинення трудових відносин з керівником приймається обласною радою, крім випадків, передбачених п.1.3 цього Положення.
Згідно п.1.3 Положення питання про призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств, установ та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, вирішуються виключно на сесіях обласної ради відповідно до статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з урахуванням вимог Кодексу законів про працю (надалі - КЗпПУ), інших законодавчих та нормативно-правових актів України та цього положення.
Пунктом 20 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.
З викладеного слідує, що призначення та звільнення з посади головного лікаря має відбуватися на пленарних засіданнях районної/обласної ради.
Відповідно до абз.2, 3, 4 п.1.3 Положення з метою забезпечення постійного управління підприємствами, установами та закладами, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, Дніпропетровської області, голова обласної ради у міжсесійний період на підставі заяви керівника підприємства, установи, закладу про звільнення вирішує це питання шляхом видання відповідного розпорядження.
У разі якщо підприємства, установи та заклади у між сесійний період залишились без керівників, голова обласної ради своїм розпорядженням на строк до трьох місяців призначає на посаду осіб, що виконують обов'язки керівників підприємств, установ або закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, Дніпропетровської області.
Розпорядження голови обласної ради про призначення або звільнення керівників підлягають затвердженню на сесії обласної ради.
Статтею 55 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що голова обласної ради видає розпорядження тільки в межах своїх повноважень.
Доказів затвердження Розпорядження голови ДОР № 35-кп від 31.08.2018 року, оприлюдненого рішення з даного приводу на офіційному веб-сайти Дніпропетровської обласної ради, як це визначено ч.3 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до суду не надано.
Суд звертає увагу, що п.1.3 Положенням встановлені обов'язкові передумови винесення головою обласної ради розпорядження про звільнення або призначення керівника закладу, який знаходиться в управління Дніпропетровської обласної ради, а саме: наявність заяви керівника про звільнення; якщо заклад залишився без керівника.
Пунктом 2 ч.1 ст.36 КЗпПУ встановлено, що підставою припинення трудового договору є закінчення строку.
Докази надання ОСОБА_3 заяви про звільнення відсутні, докази закінчення трудового контракту з нею до суду не надані.
На момент винесення оскаржуваного Розпорядження в КЗ «Криворізька ЦРЛ» ДОР був керівник - виконуючий обов'язки головного лікаря ОСОБА_3, що підтверджується матеріалами справи.
Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року №17-рп (У017р710-02) (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.
Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України, зокрема: засади місцевого самоврядування (п.15).
Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу. Наведене свідчить про те, що в даному випадку має застосовуватися процедура вирішення кадрового призначення керівництва об'єктів, які відносяться до спільної власності територіальних громад та перебувають в управлінні обласних рад, яка визначена в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто шляхом прийняття обласною радою на пленарному засіданні відповідного рішення.
В даному випадку в Законі України «Про місцеве самоврядування» чітко визначено виключну компетенцію обласної ради на прийняття оскаржуваного рішення та відсутності такої компетенції у голови обласної ради, та за наявності діючого керівника на момент винесення Розпорядження, відсутності волевиявлення керівника лікарні на звільнення, відсутності затвердження Розпорядження на засіданні сесії, та враховуючи, що рішення суб'єкта владних повноважень має бути вмотивоване та містити чітку підставу його прийняття, а такої підстави оскаржуване Розпорядження не містить, суд не знаходить правових підстав вважати оскаржуване Розпорядження правомірним в частині п.1 та п.2.
Частиною 2 статті 6 Конституції України встановлено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про місцеве самоврядування» не передбачено можливість застосування органами місцевого самоврядування правотворчої діяльності.
Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію» зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський Суд з прав людини наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у пункті 1 ст. 5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст. 5 і не є свавільним (п. 54).
Оскаржуваним Розпорядженням відповідачами порушено принцип правової визначеності і застосування його до позивача призвело до нічим необґрунтованого обмеження прав і свобод позивача, про що свідчать вищенаведені фактичні обставини справи, які відповідачами не спростовані.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що п.1, п. 2 Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради «Про кадрові питання деяких комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» №35-кп від 31.08.2018 р. не відповідають ч.2 ст. 2 КАС України та підлягають скасуванню.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб'єктом владних повноважень своїх обов'язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб'єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі Розпорядження №35-кп державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійкою Інною Анатоліївною внесено реєстраційний запис №5000627 від 26.09.2018 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу стосовно Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради () про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів.

В спростування даної обставини відповідачами жодних пояснень не надано.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно п. 4, п. 5 ч.1 ст. 1 вказаного закону державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом; державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації, нотаріус.

У відповідності до п.13 ч.2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

Повноваження державного реєстратора визначені ст. 6 означеного закону.

Так, державний реєстратор: 1) приймає документи; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 3) перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; 4) проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 5) веде Єдиний державний реєстр; 6) веде реєстраційні справи; 6-1) надає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформацію органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю; 7) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Порядок проведення державної реєстрації передбачений Розділом ІV Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» 1) документи мають бути викладені державною мовою та додатково, за бажанням заявника, - іншою мовою (крім заяви про державну реєстрацію); 2) текст документів має бути написаний розбірливо (машинодруком або від руки друкованими літерами); 3) документи не повинні містити підчищення або дописки, закреслені слова та інші виправлення, не обумовлені в них, орфографічні та арифметичні помилки, заповнюватися олівцем, а також містити пошкодження, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; 4) документи в електронній формі мають бути оформлені згідно з вимогами, визначеними законодавством; 5) заява про державну реєстрацію підписується заявником. У разі подання заяви про державну реєстрацію поштовим відправленням справжність підпису заявника повинна бути нотаріально засвідчена; 6) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи повинно бути оформлено з дотриманням вимог, встановлених законом, та відповідати законодавству.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.28 даного Закону підставою для відмови у державній реєстрації є подання документів, які суперечать вимогам Конституції та законів України.

Оскільки рішення уповноваженого органу управління юридичної особи (Розпорядження №35-кп) оформлено без дотримання вимог, встановлених законом, та не відповідає законодавству, що встановлено судом, реєстраційний запис про зміну керівника за таким рішенням неправомірно внесений до Єдиного державного реєстру та має бути скасований.

В рамках розгляду даної справи, суд вважає належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача, у відповідності до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положення КАС України, враховуючи встановлення судом неправомірності оскаржуваного Розпорядження та його скасування, - визнання неправомірними реєстраційні дії державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни щодо внесення реєстраційного запису №5000627 від 26.09.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу стосовно Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів та скасування такого реєстраційного запису.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог, не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів у відповідності до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Дніпропетровської обласної ради, Державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Голова Дніпропетровської обласної ради Пригунов Гліб Олександрович та Комунальний заклад «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради про скасування окремих пунктів розпорядження, визнання неправомірними реєстраційних дій та скасування реєстраційного запису, - задовольнити;

Визнати неправомірним та скасувати п.1, 2 Розпорядження голови Дніпропетровської обласної ради «Про кадрові питання деяких комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» №35-кп від 31.08.2018 року в частині: звільнення ОСОБА_3, виконуючої обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, 23.09.2018 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України; призначення ОСОБА_6, виконуючим обов'язки головного лікаря Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради, 24.09.2018 року строком на два місяці;

Визнати неправомірними реєстраційні дії державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни щодо внесення реєстраційного запису №5000627 від 26.09.2018 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу стосовно Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради () про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів;

Скасувати реєстраційний запис №5000627 від 26.09.2018 року, внесений державним реєстратором Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійкою Інною Анатоліївною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про внесення змін до відомостей про юридичну особу стосовно Комунального закладу «Криворізька центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради () про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної ради, Державного реєстратора Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області Копійки Інни Анатоліївни на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 2114,40 грн. (дві тисячі сто чотирнадцять грн., 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07 грудня 2018 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 07.12.18 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С.Віхрова Ю.Ю. Ковтун