Справа № 760/18668/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/519/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Блонського Віктора Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18.09.2017 р. звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №1 батальйону №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Блонського В.В., в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 756568 від 02.05.2017 р., а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити. Також просив поновити строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 02.05.2017 р. близько 15 год. 00 хв., на 19 км. траси Київ - Чоп, біля стаціонарного посту поліції, рухаючись у напрямку м. Житомир на автомобілі «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_2, разом з пасажиром ОСОБА_3, був зупинений інспектором роти №1 батальйону №2 УПП у м. Києві капралом поліції Марясичем А.П. Відрекомендувавшись, інспектор поліції одразу висловив вимогу надати водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію автомобіля. На запитання, інспектор повідомив, що причиною зупинки автомобіля позивача та перевірки документів є, начебто, порушення ПДР, а саме правил здійснення обгону. Після зауваження, що згідно п.п. 14.2 в) Правил дорожнього руху, маневр обгону передбачає виїзд автомобіля на смугу зустрічного руху, що на даному відрізку дороги є неможливим через розташування відбійника між смугами руху, інспектор нерозбірливо повідомив, що причиною зупинки та перевірки документів є начебто порушення позивачем правил переміщення між рядами, а також вказав, що, на його думку, від позивача пахне алкоголем і знову наполіг на тому, щоб позивач надав йому для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

У зв'язку з тим, що інспектор Мар'ясич А.П., всупереч вимогам діючого законодавства, не вказав конкретну причину зупинення ним транспортного засобу позивача та перевірки відповідних документів, не навів детального опису підстав зупинки та не надав будь-якої правової кваліфікації нібито незаконних дій позивача (порушення правил дорожнього руху) за конкретною нормою законодавства, а також поводився дивно та доволі зухвало, тому, як зазначає позивач, він не вбачав обов'язку виконання незаконної вимоги інспектора та відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до початку адміністративного провадження, надання доказів його правопорушення та складання відповідного процесуального документу (постанови, протоколу), оскільки остерігався подальших незаконних дій відносно нього з боку інспектора. Після чого, він здійснив виклик за номером телефону «102», повідомивши про незаконні дії інспектора поліції та, не вбачаючи можливості залишити місце зупинки через погрози інспектора, залишився чекати приїзду слідчо-оперативної групи, про що повідомив інспектора.

В цей час до його автомобіля підійшов інспектор роти №1 батальйону №2 УПП в м. Києві лейтенант поліції Блонський В.В., не з'ясувавши попередніх обставин, також почав вимагати у позивача документи для перевірки та повідомив, що причиною перевірки документів є те, що, на його думку, схожий автомобіль перебуває в розшуку, а невиконання вимог інспектора дає йому достатні на те підстави.

В подальшому, як зазначає позивач, інспектора Мар'ясич А.П. та Блонський В.В. змусили позивача проти волі покинути автомобіль, застосували фізичну силу, завели руки за спину, надягли кайданки та в супроводі двох понятих та пасажира його автомобіля ОСОБА_3 завели його до приміщення стаціонарного посту поліції.

Після завершення особистого обшуку, інспектор Мар'ясич А.П. почав складати протокол про адміністративне затримання, а інспектор Блонський В.В. в цей час складав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП , стосовно того, що позивач вчинив злісну непокору вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов'язків пред'явити документи на транспортний засіб, згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме п. 4 якщо транспортний засіб перебуває в розшуку.

Після зауваження позивача, що ненадання документів для перевірки є самостійним складом правопорушення, передбаченим ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектор Блонський В.В. в той час, як позивач надавав письмові пояснення до протоколу затримання та протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 756568 від 02.05.2017 р. відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту зазначеної постанови, позивач, керуючи транспортним засобом, не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 а) Правил дорожнього руху.

Позивач зазначає, що будь-яких порушень він не допускав, тому вважає вказану постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 756568 від 02.05.2017 р. незаконною та необґрунтованою, що не відображає дійсних обставин справи, складеною за відсутності належних доказів та без дотримання вимог чинного законодавства, вимог КУпАП, без фактичного розгляду справи, без з'ясування всіх обставин справи та без дотримання належної процедури.

Таким чином, враховуючи, що він правил дорожнього руху не порушував, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 13.02.2018 р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Департамент патрульної поліції.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Позивач зазначив, що 02.05.2017 р. до моменту зупинки він не вчиняв жодного правопорушення, а його автомобіль не перебував в розшуку. Вважає, що інспектор поліції зупинив автомобіль безпідставно, так само безпідставно вимагав пред'явити документи для перевірки і тому вважає вказану постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР № 756568 від 02.05.2017 р. незаконною та необґрунтованою, що не відображає дійсних обставин справи, складеною за відсутності належних доказів та без дотримання вимог чинного законодавства, вимог КУпАП, без фактичного розгляду справи, без з'ясування всіх обставин справи та без дотримання належної процедури.

Відповідач інспектор роти №1 батальйону №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Блонський В.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити та зазначив, що вимоги та твердження позивача ОСОБА_1 про те, що дії відповідача є протиправними, а постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту і процедури складання є безпідставними та необґрунтованими, оскільки його вина є доведеною, а постанова інспектора серії БР № 756568 від 02.05.2017 р. правомірна та така, що не підлягає скасуванню. Надав до суду письмові пояснення на позовну заяву. Звернув увагу суду на те, що постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23.08.2017 р. у справі № 759/8039/17, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що 02.05.2017 р. приблизно о 15 год. 20 хв., позивач знаходився за адресою: автодорога М-06 Київ - Чоп 19 км., не виконав вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків щодо пред'явлення документів. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується зібраними в справі доказами в їх сукупності, наявним в матеріалах справи відеозаписом, згідно якого підтверджується невиконання позивачем вимоги інспектора поліції пред'явити документи на транспортний засіб, тому є повністю доведеною.

Суд, заслухавши пояснення позивача, пояснення представника Департаменту патрульної поліції, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, наданий відеозапис, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 02.05.2017 р. інспектором роти №1 батальйону №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Блонський В.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БР № 756568, відповідно до змісту якої вбачається, що 02.05.2017 р. о 15 год. 20 хв., водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_2, за адресою: А-Д Київ-Чоп, М-06, 19 км., не пред'явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1 А ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За скоєння адміністративного правопорушення до ОСОБА_1 було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова була складена інспектором поліції за адресою: а/д Київ - Чоп М-06 19 км. та була вручена позивачу.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п.п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об'єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Поліцейський зобов'язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Такими документами, зазначеними в п. 2.1 Правил, є посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон). у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС, на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідачем була винесена постанова відносно позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: позивач не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому, позивач не заперечує даного факту, проте, посилається на те, що не вбачав обов'язку виконання такої вимоги інспектора, оскільки вважав її незаконною, а тому він відмовився надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу до початку адміністративного провадження, надання доказів його правопорушення та складання відповідного процесуального документу (постанови, протоколу).

Наявним в матеріалах справи відеозаписом, дослідженим в судовому засіданні, підтверджується невиконання позивачем вимоги інспектора пред'явити документи на транспортний засіб.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що 02.05.2017 р. близько 15 год. 00 хв., на 19 км. траси Київ - Чоп, рухалася разом з позивачем ОСОБА_1 на автомобілі «Мазда 6» д.н.з. НОМЕР_2. Біля стаціонарного посту поліції, позивача було зупинено інспектором поліції. Зупинивши їх автомобіль, працівник патрульної поліції почав вимагати пред'явити документи для перевірки. На запитання ОСОБА_1 про причину зупинки вказав декілька причин, а саме: порушення правил обгону або випередження, незрозумілий рух машини по дорозі, перевірка транспортного засобу на предмет розшуку. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 вважав такі підстави зупинки транспортного засобу незаконними, він відмовився надавати поліцейському для огляду будь-які документи.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 р., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та провадження в даній справі закрито в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови суду від 23.08.2017 р., встановлено, що 02.05.2017 р. приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_1, знаходився за адресою: автодорога М-06 Київ-Чоп 19 км., не виконав законної вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов'язків щодо пред'явлення документів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2017 р., постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23.08.2017 р.. якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, а провадження у справі закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, залишено без змін.

В постанові Апеляційного суду м. Києва від 20.10.2017 р. зазначено, що працівник поліції на законних підставах, діючи у відповідності до вимог Закону України «Про національну поліцію», вимагав у ОСОБА_1 надати для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль.

Позивач зазначив, що постанова Святошинського районного суду м. Києва від 23.08.2017 р. не містить відомостей щодо правомірності дій відповідача та є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом правомірності дій відповідача.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи оцінку правомірності дій працівників поліції в даній ситуації, суд враховує, що згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Статтею 31 цього Закону передбачено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як,зокрема, перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

Відповідно до положень ст.ст. 32, 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо транспортний засіб перебуває в розшуку. Поліцейський також має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Висновком комісії Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції від 12.01.2018 р. встановлено, що за наявними матеріалами службового розслідування щодо встановлення факту можливих неправомірних дій, вчинених 02.05.2017 р. інспектором роти №1 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Блонським В.В. та поліцейським роти №1 батальйону №2 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у м. Києві ДПП сержантом поліції Марясичем А.П., що виразилося у порушенні вимог ч. 1 ст. 18, ст.. 35 Закону України «Про національну поліцію», - факт можливих неправомірних дій не знайшов свого підтвердження.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.

Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач в судовому засіданні визнав, що не вмикав покажчик повороту під час об'їзду перешкоди, вважаючи, що не здійснював перестроювання.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду позиція позивача у даній справі не є доведеною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в діяннях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії БР № 756568 від 02.05.2017 року, вбачається порушення ним п. 2.1 а) Правил дорожнього руху та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.1 ст.126 КУпАП.

Суд вважає, що інспектор роти №1 батальйону №2 УПП в м. Києві ДПП лейтенант поліції Блонський В.В. при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах своєї компетенції та відповідно діючого законодавства, а постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 756568 від 02.05.2017 р. винесена інспектором патрульної поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Що стосується строку звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та Інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАСУ, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Згідно ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, яка оскаржується згідно з ст.ст.287-289 КУпАП.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Оскаржувана постанова винесена 02.05.2017 р., до суду позивач звернувся 18.09.2017 р., посилаючись на те, що встановлений законом 10-денний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення ним було пропущено з поважних причин, оскільки зазначена постанова інспектора поліції оскаржувалась ним в адміністративному порядку, тому просив суд визнати причину пропуску строку поважною та поновити його.

З огляду на те, що позивач у встановлений законодавством строк скористався передбаченим правом подати відповідну позовну заяву про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в межах, передбаченого статтею 289 КУпАП України, десятиденного строку, звернувся з вказаним позовом до суду, тому суд вважає, що вказані обставини, які також ним були зазначені при зверненні з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва, є достатніми для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду з відповідним позовом про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, позивачем пропущено з поважних причин.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про національну поліцію», ПДР України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 126, 245-247, 251, 258, 283, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальйону №2 Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Блонського Віктора Володимировича, третя особа: Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кушнір С.І.