Справа № 389/2307/18
Суддя: Ябчик Н. М.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН №389/2307/18
Провадження №2-а/389/76/18

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Куровоградської області у складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.

секретаря Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам'янка за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАВ №522620 від 07.08.2018 за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 у позові зазначив, інспектором роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та притягнуто до відповідальності згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №522620 від 07.08.2018 року. У мотивувальній частині оскаржуваної постанови відповідачем було зазначено, що 07.08.2018 року о 16 год. 37 хв. ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «GEELY JL7162», державний номерний знак ВА 6388АО, рухаючись по автошляху Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив вимоги п. 8.4.б ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Проте, позивач вважає такі дії інспектора Кравченка С.С. протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а складену відносно нього постанову, безпідставною та такою, що не відповідає вимогам КУпАП у зв'язку із чим така постанова підлягає скасуванню. Вказане підтверджується наступним. 07.07.2018 року о 16 год. 37 хв., позивач, керуючи автомобілем «GEELY JL7162», державний номерний знак ВА 6388АО, рухався по автошляху Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка, не порушуючи встановлені ПДР України, зокрема вимог дорожнього знаку про зупинку та був безпідставно зупинений інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 З огляду на наведене, позивач вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 разом із диском з відеозаписом з місця події, в якому останній зазначає, що з вимогами адміністративного позову не погоджується та вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Крім того, зазначив, що знаком 2.2. ПДР України «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички - , транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також поруч рівнозначною дорогою.

Зазначив, що 04.04.2018 року о 16 год. 37 хв. при здійсненні патрулювання ним був зафіксований факт адміністративного правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 на 755 км. автошляху Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка, керуючи транспортним засобом «GEELY JL7162», державний номерний знак ВА 6388АО, не виконав вимогу дорожнього 2.2 ПДР України, чим порушив вимоги дорожнього знаку 2.2. «Рух без зупинки заборонено» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. ОСОБА_2 ознайомив позивача з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ. Переконавшись, що вимоги ст. 278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Факт порушення вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» зафіксовано на нагрудний відео реєстратор поліцейського. Під час розгляду справи від позивача ніяких клопотань не надходило. Після з'ясування всіх фактичних даних ним було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожнього знаку 2.2. «Рух без зупинки заборонено», вчинене позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, ним було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №522620 від 07.08.2018 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395 та КУпАП. Позивачу роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 КУ, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП. Отже, ним, вищезазначені вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. При винесенні оскаржуваної постанови він керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального законодавства. При цьому, жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано, а всі його позовні вимоги зводяться до висвітлення порушень норм процесуального права з боку відповідача. Зазначає, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивного дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Підстави та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені у КУпАП, а порядок розгляду позову на дії і рішення суб'єкту владних повноважень врегульовані КАС .

Згідно з постановою серії ЕАВ №522620 від 07.08.2018 року, ОСОБА_1 07.08.2018 року на автошляху Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знамянка, керуючи транспортним засобом марки «GEELY JL7162», державний номерний знак ВА 6388АО, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» чим порушив п.8.4.б ПДР України, за що встановлена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 1 ст. 122 КпАП України є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з дорожнім знаком 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено», забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно з п. 8.4 ПДР України дорожні знаки діляться на групи.

Згідно з п. 8.4. б ПДР України знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

При цьому, п. п. 1.3, 1.9 ОСОБА_3 дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_3. Особи, які порушують ці ОСОБА_3, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Вимогами статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (стаття 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно з п.4 розділу 1 вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу 3 вказаної Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону, докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 встановлено, що зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні даного спору, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, у разі наявності заперечень щодо адміністративного позову, суб'єкт владних повноважень повинен, шляхом надання належних та допустимих доказів, довести правомірність своїх дій чи рішень.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Так, під час дослідження оптичного диску з відеозаписом подій, які стали підставою складання постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом встановлено, що не видно, що позивач здійснив порушення правил дорожнього руху. Отже, жодних доказів, які б свідчили про те, що позивач під час руху автомобіля нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», у зв'язку із чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не надано, як і не надано будь-яких інших доказів на підтвердження своїх заперечень.

Водночас, встановлені судом обставини, які підтверджуються матеріалами справи, свідчать про відсутність порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України, а відтак і відсутність складу адміністративного правопорушення та підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідачем перед прийняттям рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, обєктивних доказів (свідчень, відеодоказів або інших відомостей), необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ОСОБА_1 дорожнього руху зібрано не було, таких доказів постанова не містить, очевидців вчиненого правопорушення до розгляду справи не залучалося і не допитувалося. Не надані докази і в судове засідання. На відеозаписі, який наданий відповідачем до суду, факт вчинення позивачем правопорушення відеозаписом не зафіксований.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, відповідач не довів правомірність свого рішення, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, доводи позивача щодо відсутності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем не спростовані.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд вважає, що постанова інспектора роти №4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №522620 від 07.08.2018 року підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У звязку із задоволенням позову, враховуючи, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільнена від сплати судового збору, у відповідності до ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати за рахунок держави.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст.247, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст.72, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №522620 від 07.08.2018 року, винесену інспектором роти №4 батальйону УПП у Кіровоградській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: 27400, м. Знамянка, вул. І. Сікорського, 62.

Відповідач: інспектор роти №;4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП, рядовий поліції ОСОБА_2, місцезнаходження Управління патрульної поліції у Кіровоградській області: 25030, м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, 22 «б».

Суддя Знамянського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4