Справа № 802/1971/18-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1971/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

10 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Граб Л.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року (повний текст якого складено у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області, в якому просив зобов'язати відповідача вчинити дії щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, як інваліду 3 групи у порядку та розмірі, визначеному відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, посилаючись на те, що звільнення позивача зі служби з поліції здійснено не внаслідок причин зазначених у пунктах ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказав на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок, що у нього відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки встановлення групи інвалідності відбулося після звільнення зі служби в поліції за скороченням штатів, а не через хворобу. В апеляційній скарзі відсутнє клопотання про розгляд справи за участю позивача.

22 листопада 2018 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, ухвалою суду від 23 листопада 2018 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, відповідно до наказу начальника ГУНП у Вінницькій області №170 о/с від 29.09.2017 ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 (через скорочення штату) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 30 вересня 2017 року.

Відповідно до довідки від 05 березня 2018 року Вінницького обласного центру МСЕК №2 позивач втратив 50% працездатності по причині захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Згідно з довідкою від 05.03.2018 №933590 Департаменту охорони здоров'я Вінницької ОДА обласної МСЕК №2, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції, у зв'язку із чим, ОСОБА_2 16.03.2018 звернувся до управління з заявою про виплату грошової допомоги, за наслідком розгляду якої складено висновок від 21.03.2018, яким відмовлено в призначенні грошової допомоги.

Листом №420/04/29-18 від 28.03.2018 позивача повідомлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується особі у разі визначення їй інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва) пов'язаних з проходженням ним служби поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті, тобто через хворобу. Оскільки ОСОБА_2 звільнено відповідно до інших причин, то відсутні правові підстави для призначення йому одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що позивачу встановлено третю групу інвалідності, його звільнення зі служби в поліції відбулося не внаслідок захворювання, у зв'язку з яким йому визначено інвалідність, що вказує на відсутність в останнього права на отримання одноразової грошової допомоги згідно із ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 (далі - Порядок №4).

Нормами пп. 4 п. 5 розділу 1 Порядку № 4, зі змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку пов'язаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

За приписами п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги стосовно протиправності відмови відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до довідки від 05.03.2018 №933590 Департаменту охорони здоров'я Вінницької ОДА обласної МСЕК №2, ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в поліції.

Встановлення групи інвалідності відбулось після звільнення із служби з підстав скорочення штату, а не через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Разом з тим, підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги слугувала та обставина, що останнього звільнено зі служби в поліції не внаслідок причин, зазначених у пунктах статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", при цьому апелянт не заперечує ту обставину, що його звільнено у зв'язку із скороченням штатів, а не через хворобу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено вичерпний та такий, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав призначення та виплати одноразової грошової допомоги. А тому якщо особу не було звільнено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", а саме через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції, а звільнено з інших підстав передбачених даною статтею (в даному випадку за власним бажанням), то підстав для виплати одноразової грошової допомоги у відповідача немає.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідачем вірно враховано, що незважаючи на те, що позивачу з 13.12.2017 встановлено третю групу інвалідності, його звільнення зі служби в поліції відбулося не внаслідок захворювання, у зв'язку з яким йому визначено інвалідність.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постановах, зокрема, від 19 вересня у справі № 373/1188/16-а, від 20 вересня у справі № у справі № 296/9456/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі №822/3788/17, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов'язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що позиція апелянта про те, що його звільнення за скороченням штатів не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням поліцейському інвалідності, що пов'язана з проходженням служби в органах поліції є необґрунтованою та не відповідає положенням Закону України "Про Національну поліцію", оскільки зміст частини 1 статті 97 зазначеного Закону вказує на вичерпний перелік випадків, за яких виникає право на виплату одноразової грошової допомоги. При цьому, розширеному тлумаченню дана норма Закону не підлягає.

Крім того, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта щодо посилання суду першої інстанції на два зовсім різних висновки про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги (від 21.03.2018 та від 28.03.2018), оскільки позивач фактично не оскаржує висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, про що і було зазначено судом першої інстанції.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що у позивача не виникло право на отримання одноразової грошової допомоги за п. 4 ч.1 ст.97 Закону України "Про Національну поліцію", а тому відповідачем правомірно відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС, оскільки зі служби в поліції його було звільнено не за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, в той час як доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 10 грудня 2018 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Граб Л.С. Гонтарук В. М.