Справа № 0440/6736/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2018 року Справа № 0440/6736/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КорпусГруп Комтек» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 06.09.2018 надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КорпусГруп Комтек» (далі Товариство) до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.08.2018 року № НОМЕР_1.
Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення порушує його права і законні інтереси, оскільки воно покладає на нього фінансові санкції за правопорушення, які позивач не вчиняв, у зв'язку з чим вважає, що таке рішення відповідач прийняв як субєкт владних повноважень з порушенням вимог, встановлених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому його необхідно скасувати.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.09.2018 р. відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження.
Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній посилався на правомірність оскарженого рішення з огляду на відсутність у структурного підрозділу Товариства на момент проведення фактичної перевірки копії наказу про встановлення ліміту готівки в касі та відсутність на такому підприємстві Положення про ведення касових операцій, у звязку з чим просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній посилався на передчасність висновків податкового органу про відсутність на підприємстві копії наказу про встановлення ліміту готівки в касі та відсутність на такому підприємстві Положення про ведення касових операцій, оскільки фактично, такі документи наявні у позивача, проте знаходяться у бухгалтерії підприємства за місцем його реєстрації, а надати їх до перевірки не вдалося можливим у звязку з коротким терміном її проведення.
У судовому засіданні представники учасників справи підтримали свої правові позиції і надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені в заявах по суті.
Заслухавши пояснення представників учасників справи і свідка, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що оздоровчий комплекс «Азов», який знаходиться за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Шлеповцеве, вул. Набережна, 21 належить Товариству (місце реєстрації якого є Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Ракітіна, 30) на підставі Договору позички нерухомого майна від 27.04.2018 року № 280S18.
Наказом директора Товариства від 03.05.2018 року № 10/2 встановлено ліміт залишку готівки у касі оздоровчого комплексу «Азов» у розмірі 25 000 грн.
17.07.2018 року у періоді з 14 год. 12 хв. до 15 год. 30 хв. працівниками податкового органу (ГУ ДФС у Херсонській області) проведено фактичну перевірку структурного підрозділу Товариства (оздоровчий комплекс «Азов») з метою дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до закону, ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за наслідками якої складено акт від 17.07.2018 року № 0319/21/22/РРО/35230781.
У цьому акті зафіксовано порушення позивачем, у тому числі п.15 розділу ІІ Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року № 148, що виразилось у перевищенні останнім ліміту залишку готівки у касі, а саме: для установ, підприємств розташованих у населених пунктах, де немає банків, здача понадлімітних коштів дозволяється не рідше ніж 1 раз на 5 робочих днів.
Вказані порушення податковий орган повязує з відсутністю у структурного підрозділу Товариства на момент проведення перевірки наказу про ліміти каси та розрахунку ліміту каси.
На підставі встановлених порушень та вказаного акту, відповідачем 03.08.2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким до Товариства застосовані штрафні санкції у розмірі 215458 грн.
Товариство, не погоджуючись із таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернулося до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).
Відповідно до п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Статтею 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Згідно пункту 81.1 стаття 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.
Так, пунктом 86.1 цієї статті закріплено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати. Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження). У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
Пунктом 85.2 статті 85 цього ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності (далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб'єкти господарювання), фізичними особами, регулюється Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, яке затверджене постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 (далі-Положення № 148).
У відповідності до п. 15 Положення № 148, установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує самостійно встановлений ліміт каси, здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи установ/підприємств мають право здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас юридичних осіб або банку чи небанківської фінансової установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку для її переказу і зарахування на банківські рахунки юридичних осіб.
Згідно з п. 17 Положення № 148, суб'єкти господарювання не мають права накопичувати готівкову виручку (готівку) у своїх касах понад установлений ліміт каси для здійснення витрат до настання строків цих виплат.
Відповідно до п.48 цього ж Положення, установа/підприємство визначає і встановлює за погодженням з банком (у якому відкрито рахунок установи/підприємства, на який зараховуються кошти) строки здавання ним готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках відповідно до таких вимог:
1) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де є банки - щодня [у день надходження готівкової виручки (готівки) до їх кас];
2) для підприємств, у яких час закінчення робочого дня (зміни), установлений правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності відповідно до законодавства України, не дає змогу забезпечити здавання готівкової виручки (готівки) у день її надходження, - наступного за днем надходження готівкової виручки (готівки) до каси дня;
3) для установ/підприємств, розташованих у населених пунктах, де немає банків, - не рідше ніж один раз на п'ять робочих днів.
Установа, підприємство, небанківська фінансова установа на підставі цього Положення та з урахуванням особливостей роботи зобов'язані розробити та затвердити внутрішнім документом порядок розрахунку ліміту каси установи, підприємства, небанківської фінансової установи та їх відокремлених підрозділів. У розрахунку враховується строк здавання установою, підприємством, небанківською фінансовою установою готівкової виручки (готівки) для її зарахування на рахунки в банках, визначений відповідним договором банківського рахунку. Ліміт каси установи, підприємства, небанківські фінансові установи встановлюють на підставі розрахунку середньоденного надходження готівки до каси або її середньоденної видачі з каси за рішенням керівника установи, підприємства, небанківської фінансової установи або уповноваженої ним особи.
Установа, підприємство, небанківська фінансова установа затверджує внутрішніми документами установлений ліміт каси. Для відокремлених підрозділів ліміт каси установлюється і доводиться до їх відома відповідним внутрішнім документом установи, підприємства - юридичної особи, небанківської фінансової установи (п. 50 Положення № 148).
Відповідно до п.1-2 цього ж Положення, суб'єктам господарювання до 30 червня 2018 року (включно):
1) розробити та затвердити порядок оприбуткування готівки в касі та порядок розрахунку ліміту каси з урахуванням норм Положення про ведення касових операцій;
2) користуватися лімітами каси, установленими та затвердженими до набрання чинності цією постановою.
Аналізуючи наведені норми у контексті спірних правовідносин суд зазначає, що субєкт господарювання у звязку з набранням чинності Положення № 148, до 30 червня 2018 року (включно) зобовязаний розробити та затвердити порядок розрахунку ліміту каси підприємства і його відокремлених підрозділів, а також користуватися такими лімітами каси за рішенням (наказом) керівника підприємства, перевірка наявності якого і входить до предмету фактичної перевірки контролюючого органу.
Згідно матеріалів справи, відповідачем здійснено фактичну перевірку структурного підрозділу Товариства, якою встановлено порушення останнім п.15 розділу ІІ Положення № 148, яке виразилось у відсутності у структурному підрозділі Товариства на момент проведення перевірки наказу про ліміти каси та розрахунку ліміту каси, у результаті чого контролюючим органом зроблено висновок про перевищення позивачем встановленого ліміту залишку готівки в касі на загальну суму 107729 грн.
Однак, суд не приймає вказані доводи позивача до уваги, оскільки визначальною ознакою у спірних правовідносинах є саме факт відсутності наказів про встановлення ліміту готівки у касі відокремленого підрозділу Товариства (бару) на момент проведення перевірки, що у свою чергу не відповідає інституту фактичних перевірок та доводить обґрунтованість позиції податкового органу.
Помилковими є твердження представника позивача, що особи, які здійснювали перевірку мали можливість отримати ці копії наказів в адміністративній будівлі корпусу, який знаходиться близько 30 метрів від місця здійснення перевірки, оскільки накази (копії наказів) не були предявлені під час її проведення. Ці обставини також підтверджуються поясненнями касира ОСОБА_3, яка не була обізнана щодо встановлення ліміту залишку коштів у касі підприємства (бару).
Отже, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки факти відповідали дійсності на час його складання, а тому прийняте за результатами перевірки податкове повідомлення - рішення є правомірним.
Відповідальність за порушення норм з регулювання обігу готівки в національній валюті визначено Указом Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95-ВР (далі-Указ № 436/95-ВР ).
Згідно п. 1 Указу № 436/95-ВР, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу:
за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.
Отже, оскільки контролюючим органом встановлено, що Товариством перевищено встановлений ліміт готівки за період з 17.06.2018 року по 12.07.2018 року у розмірі 107729 грн., суд дійшов висновку, що застосовуючи до позивача штрафну санкцію у двократному розмірі в сумі 215458 грн., відповідач діяв у спосіб, що передбачений законодавством України, а прийняте рішення відповідає вимогам встановленим пунктом 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у звязку з чим, підстав для задоволення позову не вбачається.
Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КорпусГруп Комтек» відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 15.11.2018 року.

Суддя ОСОБА_4