Справа № 414/2687/18
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Справа № 414/2687/18

Провадження № 2-а/414/46/2018

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Плетньова Євгена Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також закриття справи,

ВСТАНОВИВ:

До Кремінського районного суду Луганської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Плетньова Є.В. про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також закриття справи.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що постановою відповідача серії ВР № 313861 від 04.10.2018 на нього було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн.

Відповідно до цієї постанови позивач 04 жовтня 2018 о 14:40 год., керуючи транспортним засобом «Skoda Superb» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, на перехресті просп. Гвардійського та вул. Б. Ліщини в м. Сєвєродонецьк Луганської області не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, поїхав прямо, чим порушив п. 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху України.

Проте вказана постанова, на думку позивача, є необґрунтованою, суперечить чинному законодавству та складена неналежним чином, а тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач зазначив, що на проїзній частині автомобільної дороги перед вищевказаним перехрестям і на самому перехресті взагалі відсутня дорожня розмітка. Позивач вважає, що це є грубим порушенням вимог п. 1.18 розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, оскільки в ньому вказано, що ця дорожня розмітка вказує дозволені на перехресті напрямки руху по смугам. Ця розмітка застосовується самостійно або спільно зі знаком 5.16.

Таким чином, наявність на автомобільній дорозі знаку 5.16 передбачає обов'язкову наявність дорожньої розмітки, яка передбачена вимогами п. 1.18 розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, оскільки відсутність вказаної розмітки не дає водію чітко визначити, яким чином слід виконувати вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а тому, за умови відсутності дорожньої розмітки, дії позивача не є винними.

Позивач звертає увагу на те, що в постанові поліцейський невірно зазначив його місцепроживання, а сама постанова не містить переліку додатків, зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис події, а також роз'яснення порядку оскарження постанови.

Крім того, відповідач належним чином не роз'яснив зміст процесуальних прав позивача, зокрема права користуватися юридичною допомогою, подавати докази, надавати пояснення, заявляти клопотання, не надав для ознайомлення матеріали справи, в тому числі матеріали фото- або відеофіксації.

Таким чином, позивач просив визнати незаконною та скасувати винесену відповідачем постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 313861 від 04.10.2018 та закрити провадження у справі у зв'язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та наголосивши, що відсутність дорожньої розмітки на вказаній ділянці дороги не давала можливості позивачу визначити смуги руху, а тому правил дорожнього руху він не порушував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому, крім іншого, просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР № 313861 від 04.10.2018 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_2 04 жовтня 2018 року о 14:40 год., керуючи транспортним засобом «Skoda Superb» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2, на перехресті проспекту Гвардійського та вулиці Богдана Ліщини м. Сєвєродонецьк Луганської області не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, поїхав прямо, чим порушив п. 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого поліцейським роти № 3 батальйону УПП в Луганській області рядовим поліції Плетньовим Євгеном Васильовичем була винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн (а.с. 7).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» № 6 від 24.06.1988 орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за порушення правил порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п. 8.4 (ґ) Правил дорожнього руху України дорожні знаки поділяються на групи, однієї з яких є інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

До інформаційно-вказівних знаків, серед інших, відноситься знак 5.16 «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Заперечуючи проти постанови відповідача, позивач посилався на ту обставину, що на зазначеній ділянці дороги відсутня дорожня розмітка, що підтверджується наданими позивачем фотографіями з місця правопорушення (а.с. 8, 9, 10), і що, на думку позивача, не дає можливості водію визначити смуги руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб'єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб'єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 04.10.2018 під час чергування з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку (озброєний табельною вогнепальною зброєю й спецзасобами, у форменому одязі та на службовому автомобілі) в м. Сєвєродонецьк Луганської області приблизно о 14:40 год. на перехресті просп. Гвардійського та вул. Б. Ліщини ним було виявлено порушення водієм транспортного засобу марки «Skoda Superb» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 вимог п. 8.4 (ґ) ПДР України, а саме водій вказаного автомобіля не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах». Підійшовши до водія транспортного засобу, відповідач відрекомендувався та повідомив його про порушення ним ПДР України. На його вимогу водій надав необхідні документи, після чого на місці зупинки транспортного засобу відповідачем було оголошено ОСОБА_2 про розгляд адміністративного провадження за порушення вимог п. 8.4 (ґ) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивачу були роз'яснені його права та з дотриманням вимог діючого законодавства розглянута справа про адміністративне правопорушення, за результатами якого відповідачем було винесено постанову серії ВР № 313861 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, згідно з якою на ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Таким чином, відповідач вважає, що постанова була винесена з дотриманням вимог законодавства, а тому просив суд залишити позовну заяву без задоволення (а.с. 22-28).

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 3 ст. 14 Закону України «Про національну поліцію» остання використовує технічні засоби, засоби фото- та відеофіксації, засоби фіксації звуку під час документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції під час виконання ними покладених на них завдань.

На підтвердження своєї позиції відповідач додав до свого відзиву DVD-R диск із відеозаписом з нагрудної камери відповідача, а також фотознімки із зображенням відповідного дорожнього знаку з місця вчинення правопорушення, які було досліджено в судовому засіданні, та з яких вбачається, що позивач ОСОБА_2 не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», а саме зі смуги, яка дозволяє рух ліворуч, поїхав прямо, тобто порушив вимоги п. 8.4 (ґ) ПДР України (а.с. 29).

Суд критично оцінює пояснення позивача в частині того, що відсутність дорожньої розмітки не дає можливості визначити кількість смуг руху та виключає відповідальність водія, оскільки згідно з п. 11.1 ПДР України кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками (в даному випадку - знаком 15.6 «Напрямки руху по смугах»), а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Крім того, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що одразу після зупинки його транспортного засобу позивач пояснював відповідачу, що не виконав вимоги дорожнього знаку 15.6, оскільки не побачив його, у той час як відповідно до п. 2.3 (б) ПДР України водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, а тому зазначені позивачем обставини у жодному разі не можуть слугувати виправданням порушення правил дорожнього руху, оскільки будь-які перешкоди для візуального спостереження відповідного дорожнього знаку були відсутні. При цьому на місці зупинки позивач не заперечував, що рухався лівою смугою і також не зазначав про існування будь-яких перешкод для визначення смуг руху, зокрема пов'язаних із відсутністю дорожньої розмітки.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на відсутність у постанові про адміністративне правопорушення, винесеної стосовно нього відповідачем, переліку додатків зазначених у графі восьмій «до постанови додається», оскільки у вищезазначеній графі зазначено, що до постанови не додаються додаткові документи.

Стосовно доводів позивача про порушення вимог статті 283 КУпАП щодо відображення у постанові технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015.

За приписами пункту 5 розділу IV цієї Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому суд дійшов висновку, що такі відомості зазначаються лише у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. У зв'язку із цим в даній справі відповідач під час складання постанови не був зобов'язаний вказувати технічний засіб, яким зафіксоване правопорушення, оскільки наявний відеозапис є лише загальним доказом у справі, а відеореєстратор або нагрудна камера не є спеціальним технічним пристроєм, який необхідно вносити до постанови.

Зазначений правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 536/583/17, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що він був позбавлений можливості користуватися частиною передбачених законом прав, зокрема визначених ст. 268 КУпАП, оскільки позивач у своєму позові не зазначає, яким чином відповідач перешкоджав йому у реалізації цих прав. Крім того, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери відповідача вбачається, що останнім належним чином роз'яснювалися позивачу його права, проте жодних клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не заявлялося, у той час як на місці правопорушення позивач був ознайомлений із відеозаписом правопорушення, а також надавав пояснення стосовно нього.

Аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання відповідачем порядку прийняття постанови з роз'ясненням суті скоєного адміністративного правопорушення, наданням (роз'ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката).

З урахуванням викладеного, постанова у справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідачем надано достатньо доказів правомірності своїх дій та підтвердження наявності в діях позивача правопорушення, що підтверджується дослідженим відеозаписом.

За таких обставин, суд вважає правомірними дії відповідача під час розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, а винесену відповідачем постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - законною, а отже суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні зазначеного адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 79, 229, 241-246, 262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) до поліцейського роти № 3 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Плетньова Євгена Васильовича (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8) про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також закриття справи, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апел яційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його оголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя І.Г. Безкровний