Справа № 804/3462/18
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2018-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

17 жовтня 2018 року Справа № 804/3462/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережна об'єднана державна податкові інспекція м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб, в сумі 201 195,06 грн., -
11.05.2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережна об'єднана державна податкові інспекція м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 201 195,06 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідач має податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 201 195,06 грн., який утворився внаслідок несплати у встановлені терміни сум узгоджених грошових зобов'язань. У добровільному порядку податковий борг відповідач не сплачує, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2018 р. у справі № 804/3462/18 провадження було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку підготовчого провадження.
В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
17.10.2018 року представником позивача подано до суду клопотання, в якому останній просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Третя особа, повідомлена належним чином про дату, час та мвсце розгляду справи, у судове засідання повноважного представника не направила, про тпричини неявки суд не повідомила.
17.10.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання, в якому останній просив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач адміністративний позов не визнав, подавши письмові заперечення на позовну заяву від 01.06.2018 р. в яких просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступне.
Будівля, що розміщена на земельній ділянці за яку відповідачу нараховується орендна плата за її користування, належить іншій особі - ОСОБА_2 на підставі договору дарування житлового будинку НВО № 810334 від 02.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М.
На підставі рішення Дніпропетровської міської ради №268/34 від 01.03.2006 року між відповідачем та Дніпропетровською міською радою укладено Договір Оренди землі номер ВСТ № 682524 від 04.05.2006 року. За умовами договору ОСОБА_1 передано в оренду строком на п'ятнадцять років земельну ділянку загальною площею 0,1133 га (кадастровий номер НОМЕР_2), за адресою: АДРЕСА_1 На зазначеній земельній ділянці розташована будівля, загальною площею - 443,4 кв. м, що на той час належала відповідачу на праві власності згідно договору купівлі - продажу нежитлового приміщення серія та номер ВВМ №052021 від 21.08.2004 року та зареєстрована згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 4583537 від 30.08.2004 року.
02.02.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір дарування житлового будинку НВО № 810334, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Кейтельгіссер О.М. За цим договором відповідач передав у власність ОСОБА_5 житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 За описом об'єкта : загальна площа - 443,4 кв.м, житлова 302,3 кв.м., кадастровий номер земельної ділянки на якій розташований відчужуваний житловий будинок - НОМЕР_2.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 79533300 від 02.02.2017 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 державним реєстратором: приватним нотаріусом Кейтельгіссер О. М. Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровської області.
Зазначає, що відповідно до вимог п. 287.6 ст. 287 ПК України (в редакції на час прийняття податкових повідомлень-рішень) при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
За ч.3 ст.7 Закону України «Про оренду землі» №161-ХІУ до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди ділянки в частині оренди попереднім орендарем ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
Відповідно до положень статті 15 Закону України « Про плату за землю», які кореспондуються з положеннями п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також оренду плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Таким чином, внаслідок відчуження ОСОБА_1 житлової будівлі до нового власника перейшло право користування на вказану земельну ділянку. Натомість разом з цим від 02.02.2017 року відповідач втратив право користування зазначеною земельною ділянкою, як і обов'язок щодо сплати орендної плати за користування такою ділянкою.
З метою припинення договору оренди відповідач неодноразово звертався до Дніпровської міської ради, але у нього не приймали документи до розгляду посилаючись на їх недостатність. Дата його останнього звернення з клопотанням про розірвання договору оренди № 36/2081 від 30.03.2018 року, але до цього часу це питання не вирішено. Натомість Дніпровською міською радою надано виписку з офіційного сайту Державної фіскальної служби про те, що ОСОБА_1 станом на 09.05.2018 року не має податкового боргу. Станом на 11.05.2018 року щодо платника податків ОСОБА_1 наявна інформація -припинено.
З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.
У відповідності до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на викладене, та, відповідно до ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи описану вище явку сторін у судове засідання, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуваного технічного засобу судом не здійснювалось.
Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду зазначеної справи в порядку письмового провадження, застосувавши принцип процесуальної економії та у відповідності до ст.ст.192 - 211, 217, 224 - 228 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали справи та подані до суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків в Лівобережній обєднаній державній податковій інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
В інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 обліковується податковий борг по орендній платі з фізичних осіб на суму 201 195,06 грн.
У зв'язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано та направлено 12.05.2017 року засобами поштового зв'язку на податкову адресу ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» №3166-17/64 від 21.04.2017 року на суму 97 667,50 грн. яка повернута поштою 15.06.2017 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до відомостей зазначених в інтегрованих картках платника податків, заборгованість з орендної з фізичних осіб в сумі 201 195,06 грн. відповідачем залишилась несплаченою.
Таким чином на момент розгляду справи, відповідачем самостійно не сплачено податок з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 201 195,06 грн.
Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Згідно п. п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з п.п. 3 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб'єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.
Відповідно до абз. 2 п. 294.1 ст. 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Згідно з п. 294.2 ст. 294 Податкового кодексу України податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.
Пунктом 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
Відповідно до п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
В силу п. 54.5. ст. 54 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України притягується до відповідальності у вигляді штрафу у визначених цією статтею розмірах.
Відповідно до п.п.16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Статтею 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно ч. 1 ст. 60 Податкового кодексу України, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними.
Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України).
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Податковим органом було надіслано відповідачу податкову вимогу від 21.04.2017 року форми «Ф» № 3166-17/64 про наявність податкового боргу, яка була належним чином вручена.
Оскільки відповідачем не надано як доказів погашення зазначеного податкового боргу, так і оскарження зазначеної податкової вимоги, вказана податкова вимога вважається не відкликаною.
Оскільки, у встановлений строк відповідачем зазначене податкове зобов'язання в повній мірі не виконано, тому залишок несплаченої суми вважається податковим боргом.
Судом встановлено, що на момент утворення заборгованості податкова вимога відповідачем не оскаржувались, позивачем не була відкликана.
Стосовно твердження відповідача, що внаслідок відчуження ним житлової будівлі новому власнику, до якого перейшло право користування і на земельну ділянку, відповідач втратив право користування зазначеною земельною ділянкою і обов'язок щодо сплати орендної плати за неї, суд зазначає наступне.
Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Відповідно до 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відтак, матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 201 195,06 грн., який виник внаслідок несплати у встановлені терміни сум узгоджених грошових зобовязань.
Докази, які б підтвердили сплату суми податкового боргу на момент вирішення спору у справі відсутні.
Оскільки, з моменту надіслання (вручення) відповідачу податкової вимоги строк передбачений законодавством для стягнення коштів настав, податковий орган мав підстави для стягнення податкового боргу.
Враховуючи наявність податкового боргу та відсутність доказів його добровільного погашення, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача суми податкового боргу у розмірі 201 195,06 грн. та їх задоволення.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, позовна заява Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Фізичної особи - ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Лівобережна об'єднана державна податкові інспекція м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб, в сумі 201 195,06 грн., підлягає задоволенню в повному обсязі.
Судові витрати згідно положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Фізичної особи - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 201 195,06 грн. (двісті одна тисяча сто девяносто пять грн. 06 коп.).
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова