Справа № П/826/12956/17
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Київ Справа № 826/12956/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до проОкружного адміністративного суду міста Києва зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про зобов'язання відповідача надати позивачу наступну інформацію: перелік суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали службові квартири; перелік суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали вказані квартири у постійне користування; електронні копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2007-2010 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до положень статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI він має право на отримання доступу до наведеної вище інформації як такої, що є публічною. Водночас, як зазначає позивач, відповідачем протиправно відмовлено у наданні йому такої інформації, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.10.2017 відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12956/17 та призначено дату, час та місце судового розгляду справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.03.2018 наведену вище адміністративну справу передано до Київського апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 визначено територіальну підсудність адміністративної справи № 826/12956/17 та передано її на розгляд Київського окружного адміністративного суду.

03.05.2018 наведена вище адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2018 (суддя Щавінський В.Р.) адміністративну справу № 826/12956/17 прийнято до провадження, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та призначено дату, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2018 у зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід судді Щавінського В.Р. адміністративну справу № 826/12956/17 передано для розгляду іншим складом Київського окружного адміністративного суду.

27.09.2018 дану адміністративну справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Лиски І.Г. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2018).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.09.2018 у зв`язку з задоволенням заяви про самовідвід судді Лиски І.Г. адміністративну справу № 826/12956/17 передано для розгляду іншим складом Київського окружного адміністративного суду.

28.09.2018 дану адміністративну справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2018).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 (суддя Харченко С.В.) адміністративну справу № 826/12956/17 прийнято до провадження та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копії зазначеної ухвали направлено сторонам рекомендованими поштовими відправленнями.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, про що свідчать наявні у матеріалах справи повідомлення про вручення сторонам рекомендованих поштових відправлень (а.с. 135, 136).

Представник відповідача позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскільки нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, положення Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI не розповсюджуються на інформацію, створену до набрання ним законної сили, у тому числі на ту інформацію, про яку запитує позивач.

Крім того відповідач посилається на відсутність у нього інформації щодо переліку суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали службові квартири у постійне користування.

За наведених обставин представник відповідача вважає, що Окружний адміністративний суд міста Києва та його посадові особи, відмовляючи позивачу в доступі до наведеної вище інформації, діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що у квітні 2017 року позивач звернувся до відповідача із запитом на доступ до публічної інформації, в якому просив повідомити:

- повний перелік суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, які за весь період функціонування суду отримали службові квартири;

- перелік суддів, які отримали службові квартири у постійне користування;

- перелік суддів, стосовно яких головою Окружного адміністративного суду міста Києва на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2013 в адміністративній справі № 810/6507/13-а було подано заяву про виключення отриманих суддями жилих приміщень із числа службових.

Крім того цим же запитом позивач просив відповідача надати йому в електронній формі наступні документи:

- рішення житлово-побутової комісії Окружного адміністративного суду міста Києва щодо надання службового житла суддям, які отримали службове житло в Окружному адміністративному суді міста Києва;

- копію протоколу житлово-побутової комісії Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2013 № 3 про виключення отриманих суддями жилих приміщень з числа службових та надання таких квартир у постійне користування;

- копію протоколу від 05.11.2013 № 5, яким зборами суддів Окружного адміністративного суду міста Києва доручено голові цього суду на підставі «Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37, протягом 10 днів звернутися до районних у місті Києві державних адміністрацій про виключення жилих приміщень з числа службових та надання цих квартир у постійне користування відповідно до порядку, встановленого статтями 31-60 глави 1 розділу 2 Житлового кодексу Української РСР.

Листом від 06.04.2017 № 02.2-22/432/17 Окружний адміністративний суд міста Києва частково задовольнив наведений вище запит, надавши позивачу інформацію про суддів, які з 10.05.2011 отримали службові квартири, а також перелік суддів щодо яких на виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2013 в адміністративній справі № 810/6507/13-а направлялись звернення для виключення жилих приміщень з числа службових.

В іншій частині запиту на отримання публічної інформації позивачу було відмовлено з огляду на те, що дія Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI не розповсюджується на інформацію, створену до набрання ним законної сили, тобто до 09.05.2011.

Крім того, відповідач відмовив позивачу у наданні копій запитуваних документів, оскільки останні, на думку відповідача, є службовою інформацією, доступ до якої в силу положень пункту 2 частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI та Типового переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися у документах з організації діяльності місцевих та апеляційних судів, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.10.2013 № 138, є обмеженим.

Відповідач також повідомив позивача про відсутність у нього інформації щодо переліку суддів, які в подальшому отримали раніше надані службові квартири у постійне користування.

09.04.2017 позивач звернувся до відповідача з новим запитом на доступ до публічної інформації, в якому просив надати йому електронні копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2007-2014 роки.

Листом від 12.04.2017 № 02.6-38/91 Окружний адміністративний суд міста Києва направив позивачу на його електронну адресу відомості з декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2011-2014 роки, в іншій частині запиту відмовив з посиланням на незворотність дії положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI у часі.

Обставини, на які посилається відповідач у своїх листах від 06.04.2017 № 02.2-22/432/17 та 12.04.2017 № 02.6-38/91 як на підставу для відмови у наданні доступу до публічної інформації, позивач вважає такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом порушеного права з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

В силу положень частини першої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес встановлено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Право на доступ до публічної інформації гарантується відповідно до статті 3 Закону № 2939-VI обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

У свою чергу частиною першою статті 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина перша статті 19 Закону № 2939-VI).

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI визначено вичерпний перелік підстав, за яких розпорядник інформації має право відмовити особі у запиті на інформацію.

Так, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що інформація є публічною, якщо відповідає наступним ознакам:

1) отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях;

3) знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації.

Cуд звертає увагу на те, що визначений Законом № 2939-VI порядок забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації, стосується відображеної та задокументованої (готової) інформації та не залежить від періоду її отримання або створення, у тому числі до набрання чинності цим Законом або після набрання ним чинності.

Так, положення Закону № 2939-VI спрямовані на забезпечення максимальної відкритості публічної інформації, у тому числі щодо якої раніше існували законні підстави обмеження в доступі, але згодом вони відпали. Одним із випадків усунення перешкод для обмеження доступу до інформації є зміна законодавчих норм у зв'язку з набранням чинності з 10.05.2011 Законом № 2939-VI.

При цьому приписами частини четвертої статті 6 цього Закону встановлено, що інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Таким чином, на законодавчому рівні передбачено обов'язок розпорядника інформації при наданні відповіді на запит щодо доступу до інформації, зокрема, інформації, що створена (отримана) до 09.05.2011, проводити перевірку наявності визначених Законом № 2939-VI підстав для продовження обмеження доступу.

Суд враховує, що Закон № 2939-VI не регулює відносин зі створення публічної інформації. Предметом його регулювання є діяльність з приводу інформації, яка вже існує (створена, отримана, знаходиться у володінні) на момент виникнення конкретних інформаційних відносин з приводу неї.

З аналізу наведених вище положень Закону № 2939-VI вбачається, що з моменту набрання ним чинності забезпечується доступ запитувачів інформації як до інформації, створеної (отриманої) до набрання ним чинності (09.05.2011), так і до інформації, створеної (отриманої) після цієї дати.

За таких обставин, посилання представника відповідача на приписи частини першої статті 58 Конституції України з урахуванням офіційного тлумачення цієї норми, визначеного рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) як на підставу відмови у наданні інформації, що створена (отримана) відповідачем до набрання чинності Законом № 2939-VI, судом до уваги не приймається, оскільки Закон № 2939-VI застосовується до всієї інформації, зокрема, створеної до моменту набрання ним чинності, якщо така інформація продовжує існувати, в той же час як процесуальні норми цього Закону, що встановлюють оптимальний порядок та процедуру забезпечення доступу до наявної інформації, з урахуванням вимог статті 58 Конституції України, застосовуються лише до відносин, які виникли з 10.05.2011.

Враховуючи викладене, висновки відповідача про нерозповсюдження дії положень Закону № 2939-VI на інформацію, яка створена до набрання ним законної сили, є необґрунтованими та не відповідають приписам діючого законодавства.

На момент прийняття рішення у даній справі представником відповідача не наведено жодних інших підстав для відмови у доступі до запитуваної позивачем інформації щодо надання електронних копій декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2007-2010 роки та переліку суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали службові квартири.

Разом з тим суд звертає увагу позивача на положення абзацу 2 частини другої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 № 3206-VI, якими передбачено, що відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, а також щодо місця проживання та реєстрації декларанта, місцезнаходження об'єктів, які наводяться в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, є інформацією з обмеженим доступом та оприлюдненню не підлягають.

З огляду на те, що дані з декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2007-2010 роки за виключенням відомостей, передбачених абзацом 2 частини другої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 № 3206-VI, а також інформація щодо суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали службові квартири, є публічною інформацією, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у наданні вказаної інформації.

За наведених обставин позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача надати інформацію стосовно переліку суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали службові квартири, та електронних копій декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2007-2010 роки підлягають задоволенню частково.

Стосовно позовних вимог позивача про надання інформації щодо переліку суддів, які з початку функціонування суду та до 10.05.2011 отримали квартири у постійне користування, суд зазначає наступне.

Відмовляючи позивачу у наданні наведеної вище інформації відповідач посилається на пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI, приписами якого передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту у випадку, якщо він не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Судом встановлено, що з початку функціонування Окружного адміністративного суду міста Києва та на момент виникнення спірних правовідносин питання надання службових жилих приміщень регулювалось Житловим кодексом Української РСР та Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37 (далі - Положення № 37).

Відповідно до вимог статті 5 Житлового кодексу Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів.

Пунктом 6 частини першої статті 15 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що до компетенції Виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів відноситься прийняття рішень про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради.

Отже передумовою для надання житла є, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування як суб'єкта владних повноважень.

В силу вимог статті 118 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Абзацами 1, 2 та 3 пункту 5 розділу I Положення № 37 встановлено, що облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових.

Службові жилі приміщення обліковуються в журнал обліку службових жилих приміщень (додаток № 1).

Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 6 розділу I Положення № 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що після виникнення спірних правовідносин на виконання наведених вище нормативно-правових актів наказом Державної судової адміністрації України 22.12.2017 № 1122 затверджено Порядок надання службового житла й користування ним суддями, працівниками апаратів судів, працівниками Державної судової адміністрації України та територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, який містить аналогічні за змістом положення.

Аналізуючи наведені вище норми суд дійшов висновку, що відповідач має право на звернення до виконавчого органу місцевого самоврядування з метою виключення жилих приміщень з числа службових, в той час як самостійно не вправі приймати таке рішення. При цьому відповідачем повинен вестися журнал оперативного обліку службових жилих приміщень, в якому здійснюються відповідні записи, у тому числі і про виключення приміщення з числа службового.

Таким чином, у віданні відповідача як розпорядника інформації повинна знаходитись інформація щодо переліку квартир, які були виключенні зі службового користування, а не стосовно переліку суддів, які отримали квартири у постійне користування.

При цьому розглядаючи інформаційний запит позивача слід виходити з того, що передбачений статтями 3, 14 Закону № 2939-VI обов'язок розпорядника надати достовірну, точну та повну інформацію не повинен абсолютизуватися та підлягати розширеному тлумаченню.

Так, розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації, яку він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Таким чином, відмовляючи позивачу у доступі до публічної інформації щодо переліку суддів, які отримали квартири у постійне користування, відповідач діяв у межах, спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством, у зв'язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судом встановлено, що під час звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн згідно платіжного доручення від 09.10.2017 № 299642824 (за одну позовну вимогу немайнового характеру).

Разом з тим суд звертає увагу на те, що принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовної вимоги немайнового характеру не застосовується.

З огляду на викладене витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 640,00 грн, підлягають відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Окружний адміністративний суд міста Києва надати ОСОБА_1 наступну інформацію: перелік суддів, які з початку функціонування Окружного адміністративного суду міста Києва та до 10.05.2011 отримали службові квартири; копії декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру судді Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка Павла Вячеславовича за 2007-2010 роки за виключенням відомостей, передбачених абзацом 2 частини другої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 № 3206-VI, в електронному вигляді.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Окружного адміністративного суду міста Києва на користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано в установлені строки.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Харченко С.В.