Справа № 804/1320/18
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2018-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2018 року Справа № 804/1320/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі Чорній М.В.
за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ремто до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому з уточненням позовних вимог, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Ремто» вважає висновки акту перевірки необґрунтованими, такими, які не відповідають дійсним обставинам та які не підтверджені належними доказами (документами), а податкові повідомлення-рішення в свою чергу протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Зазначені в акті перевірки висновки зроблені податковим органом на підставі лише даних податкової звітності підприємств-контрагентів (постачальників). Податковим органом не проведено жодної зустрічної перевірки з питання правомірності декларування підприємствами-контрагентами податкових зобов'язань з урахуванням наданих для перевірки документів. Отже, суб'єктивне мислення податкового органу «ставлення під сумнів проведення господарських операцій» не може бути підставою для позбавлення права платника податків на податковий кредит. Надані до перевірки документи мають достатній інформативний характер, підтверджують реальність здійснення операцій з отримання товарів та їх використання в господарській діяльності ТОВ «Ремто». На момент здійснення фінансово-господарських операцій зазначені контрагенти володіли необхідною право - та дієздатністю, були платниками ПДВ, подавали звітність до податкових органів.
В судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представники позивача зазначили, що відносно ТОВ «Ремто» будь-які кримінальні провадження не порушувалися, а також у відношенні посадових осіб підприємства, на якій стадії знаходяться кримінальні провадження відносно їх контрагентів їм не відомо.
Представник відповідача в судовому засіданні предявлені позовні вимоги не визнав та зазначив, що згідно проведеного аналізу було встановлено нереальність здійснення господарських операцій та здійснення діяльності направленої на надання вигоди третім особам. Перевіркою не підтверджено факт отримання товару ТОВ «Ремто» від конграгентів-постачальників. З огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю. Однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. У разі недобросовісності контрагентів покупець несе певний ризик не лише за невиконання цивільно-правового договору, але й в рамках податкових правовідносин, позаяк в силу вимог податкового законодавства позбавляється можливості скористатися правом на податковий кредит та визнання витрат, такими що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток, в силу відсутності документів, що мають силу первинних документів.
Наявна інформація щодо «фіктивності» конграгентів-постачальників позивача, в сукупності з аналізом інформаційних баз даних та дослідженням первинних документів стали підставою для висновків під час проведення перевірки ТОВ «Ремто» стосовно нереальності проведених господарських операцій та, ж слідство, встановлення порушень податкового законодавства в частині заниження ПДВ та податку на прибуток. За таких обставин, представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, але підтвердив той факт, що на теперішній час відсутні будь-які вироки стосовно контрагентів позивача.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями) ТОВ «Ремто», в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. на суму 3 801 242 грн., у тому числі: 2014 р. - 2 638 556 грн., 2015 р.- 1 162 686 грн.;
- п.2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (із змінами та доповненнями) в частині: не оприбуткування готівки в касовій книзі в повній сумі їх фактичних надходжень на загальну суму 49 227,63 грн.
На підставі висновків вказаного акту відповідачем складено:
- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року № НОМЕР_1 - застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій/штрафів за платежем 21080900 за порушення норм регулювання обігу готівки у сумі 246 138,15 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року № НОМЕР_2 - збільшено суму грошового зобов'язання за платежем 14010100 податок на додану вартість в розмірі 2737 821,25 грн. (у тому числі - основний платіж 2 190 257 грн., штрафні санкції - 547 564,25 грн.);
- податкове повідомлення-рішення від 10.01.2018 року № НОМЕР_3 - збільшено суму грошового зобов'язання за платежем 11021000 податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 4 460 881 грн. (у тому числі - основний платіж 3 801 242 грн., штрафні санкції - 659 639 грн.).
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Приписами п.14.1. ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Згідно з п.185.1. ст.185, п.187.1. ст.187, п.188.1. ст.188 ПК України, обєктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. Датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Відповідно до п.201.1., 201.4., 201.6. ст.201 ПК України платник податку зобовязаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п.201.1. ст.201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобовязань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобовязаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом 200.1. ст.200 ПК Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно з п.198.1. ст.198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому, відповідно до п.198.2., 198.3., 198.6. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 Кодексу).
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування податком на прибуток, є факт придбання товарів (послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. А тому, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення обєкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить зясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосубєктності учасників господарської операції та установлення звязку між фактом придбання товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Так, у перевіряємий період позивач мав господарські відносини з ТОВ «Грінвіч-Баг», ТОВ «Сінтра-Юг», ТОВ «Созидатель», ТОВ «Юкон Союз», ТОВ «Агро-Ніка», ТОВ «Агро-Дім», ПП «Базіс Плюс», ТОВ «Парада», ТОВ «Нікс Трейдінг», ТОВ «Цефей Соут», ТОВ «Осіріс-Юг», ТОВ «Гермес-Арсенал», ТОВ «Крісмас Трейд», ТОВ «Молнія», ТОВ «Лаярд», ТОВ «Бракарард», ТОВ «Іюль», ТОВ «Юпоком», ТОВ «Саксон-Траст», ТОВ «Діойл-ЛТД».
В додатку до акту перевірки зазначено, що перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з придбання товару та зроблено висновки про безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ у сумі 4 444 025 грн. та завищення втрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток (собівартості реалізованих робіт та товарів) у розмірі 3 801 242 грн. по взаємовідносинам з наступними контрагентами:
В акті перевірки ставиться під сумнів реальність здійснення фінансово-господарських операції з вищезазначеними контрагентами, оскільки у останніх відсутні в достатній кількості основні фонди, трудові ресурси тощо, зокрема в акті зазначено: «встановити наявність у підприємства власних основних засобів, складських приміщень, транспортного та торгівельного обладнання, наявність достатньої кількості працівників для здійснення господарської діяльності не є можливим».
Суд зазначає, що зазначені висновки зроблені податковим органом на підставі лише даних податкової звітності підприємств-контрагентів (постачальників).
Так, фінансово-господарські взаємовідносини ТОВ «Ремто» з ТОВ «Грінвіч-Баг», ТОВ «Сінтра- Юг», ТОВ «Созидатель», ТОВ «Юкон Союз», ТОВ «Агро-Ніка», ТОВ «Агро-Дім», ПП «Базіс Плюс», ТОВ «Парада», ТОВ «Піке Трейдінг», ТОВ «Цефей Соут», ТОВ «Осіріс-Юг», ТОВ «Гермес-Арсенал», ТОВ «Крісмас Трейд», ТОВ «Молнія», ТОВ «Лаярд», ТОВ «Бракарард», ТОВ «Іюль», ТОВ «Юпоком», ТОВ «Саксон-Траст», ТОВ «Діойл-ЛТД» в повному обсязі підтверджено необхідними та належним чином оформленими первинними документами до яких зауважень згідно акту перевірки податковий орган немає.
Факт отримання товарів (запасні частини до гірничошахтного обладнання) від вищезазначених підприємств підтверджується наступними документами: договорами зі специфікаціями; податковими накладними; накладними; товарно-транспортними накладними; актами прийому-передачі товарів; рахунками; прибутковими накладними (на склад), оборотно-сальдовими відомостями по рахунку № 63.1.
В свою чергу, отримані у вищезазначених контрагентів товари в повному обсязі були використані в господарській діяльності ТОВ «Ремто», та в операціях, які є об'єктом оподаткування - зокрема були реалізовані на адресу покупців (ДП «Східний ГЗК», ТОВ «Реймс Транспорт», ТЗ-7 ПАТ «Київметробуд»), що підтверджується договорами з покупцями та замовниками (зі специфікаціями); оборотно-сальдовими відомостями по рахунку № 36.1; рахунками-фактурами; податковими накладними; накладними; товарно-транспортними накладними; актами прийому-передачі товарів; накладними-вимогами (зі складу).
Зазначені документи по своїй суті та оформленню відповідають нормам законодавства України. Надані до перевірки документи підтверджують реальність здійснення операцій з отримання товарів та їх використання в господарській діяльності ТОВ «Ремто».
На момент здійснення фінансово-господарських операцій зазначені контрагенти були платниками ПДВ. Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право ТОВ «Ремто» на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Так, в акті перевірки відповідач посилається на те що, перевірені ТМЦ контрагентів-постачальників мають ознаки фіктивності через відкриті кримінальні провадження, за ознаками злочину, передбаченого ст.205 КК України. Проте при посиланні на зазначені кримінальні провадження уповноважені особи контролюючого органу не надають оцінки відомостей - кримінальних проваджень за контрагентами - до наслідків взаємовідносин ТОВ «Ремто» з вищезазначеними контрагентами.
В акті перевірки не зазначено на підставі якої норми Податкового кодексу України чи іншого Закону платник податків позбавляється права на витрати та податковий кредит по результатам взаємовідносин з іншими платниками податків, відносно яких порушено кримінальні провадження.
Всі вищезазначені господарські операції є товарними та оплатними, у зв'язку з чим, ТОВ «Ремто» не допускало порушень вимог пп.198.1., пп.198.3., пп.198.6. ст.198 ПК України.
Факт видачі зарплати підтверджується платіжною відомістю за жовтень 2014 р. №РМ-0000038 від 05.11.2014 р. на суму 19 780,87 грн. Обсяг надходжень до каси за 05.11.2014 р. 19 780,87 грн., обсяг виданих коштів з каси 19 780,87 грн. Залишок на кінець дня складає 0,0 грн.
Таким чином, висновки податкового органу щодо не оприбуткування готівки в касовій книзі 05.11.2014 р. в повній сумі їх фактичних надходжень на загальну суму 19 780,87 грн. є необґрунтованими.
В позовній заяві позивач зазначав, що головний бухгалтер ОСОБА_4 дійсно з 01.09.2016 р. знаходилась у щорічній відпустці. Однак, згідно наказу від 01.09.2016 р. № 25 ОСОБА_4 було відкликано з відпустки для отримання і видачі заробітної плати співробітникам підприємства 01 вересня 2016 р. з 12 до 14 год. з подальшим наданням вільного часу.
Зазначений наказ надавався перевіряючим під час проведення перевірки. Касові операції ТОВ «Ремто» за 01.09.2016 р. підтверджуються наступними документами, які також надавались до перевірки: каса за 01.09.2016 р. (лист 15); прибутковий касовий ордер № 16 від 01.09.2016 р. - прийнято від ПАТ «УкрСиббанк» зарплата за серпень 2016 р., оренда, відрядження по чеку № ЛИ3650741 - на суму 29 446,76 грн.; видатковий касовий ордер № 28 від 01.09.2016 р. - видано ОСОБА_5 послуги оренди за червень-серпень 2016 р.- на суму 5581,80 грн.; видатковий касовий ордер № 29 від 01.09.2016 р. - видано ОСОБА_4 зарплата за серпень 2016 р. - на суму 5 277,22 грн.; видатковий касовий ордер № 30 від 01.09.2016 р. - видано ОСОБА_6 оплата послуг - на суму 11 447,74 грн.; видатковий касовий ордер №31 від 01.09.2016 р. - видано ОСОБА_7 витрати на відрядження - на суму 960 грн.; видатковий касовий ордер № 32 від 01.09.2016 р. - видано ОСОБА_8 витрати на відрядження - на суму 960 грн.; видатковий касовий ордер № 33 від 01.09.2016 р. - видано ОСОБА_9 витрати на відрядження - на суму 5 220 грн.
Факт видачі зарплати підтверджується платіжною відомістю за серпень 2016 р. № РМ-0000016 від 01.09.2016 р. - на суму 5 277,22 грн. Обсяг надходжень до каси за 01.09.2016 р. 29 446,76 грн., обсяг виданих коштів з каси 29 446,76 грн. Залишок на кінець дня складає 0,0 грн.
Керуючись п.44.6. ст.44, п.86.7. ст.86 ПК України, ТОВ «Ремто» надано до перевірки завірені копії документів, а саме: каса за 01.09.16 р. (лист 15); прибутковий касовий ордер №16 від 01.09.2016 р.; видатковий касовий ордер № 28 від 01.09.2016 р.; видатковий касовий ордер №29 від 01.09.2016 р.; видатковий касовий ордер № 30 від 01.09.2016 р.; видатковий касовий ордер №31 від 01.09.2016 р.; видатковий касовий ордер № 32 від 01.09.2016 р.; видатковий касовий ордер №33 від 01.09.2016 р.; платіжна відомість за серпень 2016 р. №РМ-0000016 від 01.09.16 р.; картка рахунку № 301 «каса» за вересень 2016 р.; наказ ТОВ «Ремто» № 25 від 01.09.16 р.
Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
В силу ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.01.2018 року за номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, прийнятих Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області з викладених вище підстав.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250 КАС України,-

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.01.2018 року за номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області.
Стягнути з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ремто судові витрати по справі в розмірі 111 672,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 287 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст складений 16.11.2018 року.

Суддя ОСОБА_10