Справа № 0340/1236/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2801/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Чишій С.С.,

час ухвалення рішення: 12:51:59,

місце ухвалення рішення - м. Любомль,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України, в якому просив суд про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №2861/20500/18 від 13 червня 2018 року.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №2861/20500/18 від 13.06.2018 року відмовлено за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення мотивоване тим, що доводи позивача щодо наявності стану крайньої необхідності, якою позивач вважає свій стан здоров'я та здоров'я свого батька, через який вони мали необхідність у використанні автомобіля для пересування, не охоплюються поняттям стану крайньої необхідності та передбачених ст.18 КУпАП ознак не мають взагалі.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на момент вчинення правопорушення діяв у стані крайньої необхідності, оскільки його відсутність за місцем здійснення опікунських обов'язків станом на 11.03.2018 року загрожувала життю і здоров'ю тяжко хворого батька, що виключає адміністративну відповідальність. Також вказує, що вчинене ним правопорушення не є триваючим, тому відповідач мав діяти у відповідності до ст. 38 КУпАП, а саме накласти стягнення протягом 2-х місяців з моменту виявлення даного адміністративного правопорушення, тобто - з 11.03.2018 року по 11.05.2018 року.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.02.2018 року позивач ввіз на митну територію України через митний пост «Доманове» Волинської митниці ДФС автомобіль марки «BMW-525», номерний знак НОМЕР_1, кузов №WBADF81080ВТ05017, в режимі «транзит» у відповідності до ч.1 ст.381 МК України.

Під час здійснення митних формальностей щодо баз даних АСМО «Інспектор», ЄАІС ДФС посадовою особою митниці було встановлено, що термін транзиту автомобіля закінчився 10.03.2018 року, однак станом на 31.05.2018 року транспортний засіб з території України не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Повідомленням Волинської митниці від 07.05.2018 року позивача було викликано на митницю на 10:00 годину 31 травня 2018 року для складення протоколу про порушення митних правил за ознаками ст.470 МК України.

31.05.2018 року старшим державним інспектором митниці Котюх О.О. було складено протокол про порушення митних правил відносно позивача за ч.3 ст.470 МК України з одночасним визначенням дати та часу його розгляду - 13 червня 2018 року о 10:00 годині за адресою Волинської митниці ДФС.

У вказану дату розгляд протоколу проведено начальником Волинської митниці ДФС Кривіцьким В.Б. з участю позивача.

За результатами розгляду винесено постанову про визнання позивача винним у вчиненні передбаченого ч.3 ст.470 МК України правопорушення з накладенням стягнення в розмірі 8500 гривень штрафу за те, що ОСОБА_1 перевищив встановлений ст.95 МК України строк транзитного перевезення автомобіля «BMW-525», номерний знак НОМЕР_1, більше ніж на 10 діб.

З копії довідки серії ВЛН №044615 встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно і йому протипоказана тяжка фізична праця.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого позивача 25.07.2017 року прооперовано.

Позивач є опікуном свого недієздатного батька, який є інвалідом І-ї групи загального захворювання довічно, потребує постійного догляду, що встановлено на підставі копії рішення Луцького міськрайонного суду від 31.08.2015 року та довідки серії 12ААА №143481.

З довідки Луцького об'єднаного управління ПФУ у Волинській області від 23.05.2018 року встановлено, що позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1564,20 гривень на місяць.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частини першої статті 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, факт перевищення визначеного пунктом 1 частини першої статті 95 МК України 10-денного строку доставки автомобіля більш, ніж на 10 днів, знайшов своє підтвердження, що не заперечується самим позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Судом першої інстанції вірно встановлено і не оспорюється сторонами по справі, що позивач вчинив порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, оскільки у визначений статтею 95 цього Кодексу 10-ти денний строк, тобто до 10.03.2018 року, не доставив ТЗ «BMW-525», номерний знак НОМЕР_1 до органу доходів і зборів.

При вирішенні питання щодо дотримання відповідачем Волинською митницею ДФС встановлених статтею 467 МК України строків накладення адміністративного стягнення, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477, 481, 485 цього Кодексу, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи той факт, що перевищення ОСОБА_1 встановленого МК України строку доставки до митного органу транспортного засобу марки «BMW-525», номерний знак НОМЕР_1, відповідач виявив 31 травня 2018 року та зафіксував його в протоколі про порушення митних правил №2861/20500/18 від 13 червня 2018 року, а також те, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом не встановлено, погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що саме з вказаної дати необхідно починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Так, триваючими визнаються правопорушення, які, почавшись з протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Отже, у розглядуваній ситуації дата 31 травня 2018 року є днем початку вчинення адміністративного правопорушення шляхом протиправної бездіяльності позивача щодо не доставки ТЗ до органу доходів і зборів. При цьому, з врахуванням того, що вказана бездіяльність позивача продовжувалась і надалі, таке порушення є триваючим. Після 11.03.2018 року порушення не припинилось, а продовжувало існувати.

За таких фактичних обставин справи слід керуватись приписами ч.1 ст.467 МК України про те, що адміністративне стягнення за вчинення триваючого порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього порушення.

Одночасно слід зазначити, що стаття 467 МК України не містить переліку триваючих порушень.

Виходячи з викладеного, судом відхиляються доводи позивача з приводу того, що обов'язок щодо зворотного вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб завершується зі спливом строків, визначених статтею 95 МК України, оскільки такий обов'язок вважається виконаним саме з моменту його реалізації зобов'язаною особою, а не із закінченням законодавчо встановленого строку його виконання.

Щодо твердження позивача про вчинення ним дій в обставинах крайньої необхідності, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У випадку спірних правовідносин позивач станом крайньої необхідності вважає свій стан здоров'я та здоров'я свого батька, через який вони мали необхідність у використанні автомобіля для пересування.

Однак такі доводи позивача не охоплюються вищенаведеним поняттям стану крайньої необхідності та передбачених ст.18 КУпАП ознак не мають.

Частиною 1 статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Передбачені зазначеною нормою обставини, які б стосувались досліджуваних подій і змісту правопорушення, позивачем не наведені і судом не встановлені.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що строк накладення адміністративного стягнення, встановлений ст. 467 МК України у випадку спірних правовідносин не порушено, а постанова в справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, накладена з дотриманням встановлених законодавством строків.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 05 вересня 2018 року у справі № 0340/1236/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді В. В. Святецький
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 12.12.2018 р.