Справа № 812/1404/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року справа №812/1404/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенко І.В., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 р. у справі № 812/1404/18 (головуючий І інстанції Т.І. Чернявська) за позовом Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та стягнення суми сплаченого штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Сєвєродонецьке комфорт-авто" звернулось до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в якому з урахуванням уточнень просило: визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 04 квітня 2018 року № 001236 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн; стягнути з відповідача суму сплаченого штрафу у розмірі 1700,00 грн. (а.с.4-5, 24-25, 34-35).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року відмовлено в задоволені позовних вимог (а.с.89-94).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати та прийняти нове судове рішення, у відповідності до якої задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог скарги зазначено, що відповідно до акту відповідачем було виявлено, що під час здійснення пасажирських перевезень легковим автомобілем на замовлення перевізник-позивач не забезпечив наявності у водія копії договору із замовником. Апелянт зазначає, що автомобіль використовується у якості таксі та не використовувався для здійснення перевезень пасажирів на замовлення. Зазначений автомобіль обладнаний відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1001. Водієм автомобілю були надані усі необхідні документи та пояснення. Законодавство не вимагає наявність у водія договору із замовником при здійсненні перевезень автомобілем у якості таксі. Відповідача безпідставно зробили висновки, що автомобіль працює в режимі "на замовлення" без необхідних документів (а.с.100-102).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Приватне підприємство "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" є юридичною особою, основним видом діяльності відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, також здійснює зокрема діяльність: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, 49.32 Надання послуг таксі (а.с. 12, 15-19).

Відповідно до ліцензії виданої позивачу від 10.06.2014 року Серія АЕ № 422837, дозвільний вид роботи: внутрішні перевезення пасажирів автобусами; міжнародні перевезення пасажирів автобусами; внутрішні перевезення пасажирів на таксі; внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення (а.с.11).

08 лютого 2018 року відповідно до графіку проведення рейдових перевірок Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на період з 05 лютого 2018 року по 11 лютого 2018 року, затвердженого наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 01 лютого 2018 року № 94, та направлення на рейдову перевірку від 06 лютого 2018 року № 009532 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на а/д М-03 "Київ-Харків-Довжанський", км 673+100м проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, під час виїзду з підприємств та місць стоянки (а.с. 65-67, 68).

За результатами рейдової перевірки складено акт від 08 лютого 2018 року № 012508, дослідженням якого встановлено, що за результатами перевірки транспортного засобу MERCEDES-BENZ (реєстраційний номер НОМЕР_1), що належить приватному підприємству "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто", під керуванням водія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, документ, що посвідчує особу водія - посвідчення водія НОМЕР_3, видане Луганським МРЕВ 10 травня 1990 року, виявлено порушення - під час надання послуг з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення перевізник не забезпечив наявності у водія транспортного засобу копії договору із замовником, чим порушив статтю 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с. 71).

Згідно з письмовими поясненнями головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_3, яким проводилась рейдова перевірка, транспортний засіб MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який 08 лютого 2018 року здійснював перевезення 8 пасажирів на замовлення перевізник без копії договору із замовником, автомобіль не мав ознак таксі. Фото докази не робились, оскільки в управлінні відсутні відповідні матеріально-технічні засоби (а.с. 74).

Листом від 19 березня 2018 року за № 80 приватне підприємство "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" надіслало на адресу Управління Укртрансбезпеки у Луганській області заперечення до акта від 08 лютого 2018 року № 012508, в яких зазначило, що відповідно до положень статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" наявність у водія таксі договорів із замовниками не передбачена (а.с.72).

Позивача, відповідно до пункту 26 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567) запрошено на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для надання пояснень, що підтверджено підписом представника приватного підприємства "Сєвєродонецьке Комфорт-Авто" на листі-повідомленні Управління Укртрансбезпеки у Луганській області (а.с. 70).

Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області винесено постанову від 04 квітня 2018 року № 001236 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою до позивача за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: копії договору з замовником, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн (а.с. 28, 69).

Відповідач листом від 11 травня 2018 року № 3989/03/15-18 залишив скаргу позивача без задоволення, а постанову Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 04 квітня 2018 року № 001236 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн - без змін (а.с. 9).

Відповідно до квитанції № 0.0..1, позивачем 01 червня 2018 року сплачено штраф у розмірі 1700,00 грн на реквізити, зазначені в постанові Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 04 квітня 2018 року № 001236 (а.с. 27).

Відповідно до акту № 14 такс. введення в експлуатацію таксометра, на автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1, встановлено електронний таксометр 14 квітня 2017 року (а.с.40).

Згідно наказу від 28 лютого 2017 року № 18/к про прийняття на роботу, ОСОБА_2 прийнято на роботу з 01 березня 2017 року водієм автотранспортних засобів (а.с.41).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30 листопада 2017 року № АМ/1732346, автомобіль застосовується, як таксі (а.с.86).

Матеріали справи містять протокол перевірки технічного стану транспортного засобу від 01 лютого 2018 року № 00511-00231-18, в якому зазначено, що автомобіль експлуатується як таксі (а.с.85)

Також матеріали справи містять, посвідчення водія ОСОБА_2 від 10 травня 1990 року НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.42-43).

Суд першої інстанції приймаючи рішення про відмови в задоволені адміністративного позову, виходив з того, що надані позивачем документи не спростовують виявлене рейдовою перевіркою порушення законодавства про автомобільний транспорт, а лише засвідчують обставини можливості використання зазначеного транспортного засобу як таксі, отже, постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, врегульовано Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344).

При цьому, згідно ст. 1 Закону № 2344, автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; а водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Замовник транспортних послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів.

Пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами.

Перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення - перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін.

Послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Відповідно до статті 34 Закону №2344, автомобільний перевізник повинен, серед іншого, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до статті 35 Закону №2344, послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

За правилами статті 39 Закону №2344, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі: для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України; для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для юридичної особи, що здійснює перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України; для водія легкового автомобіля - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копія договору із замовником послуги, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 42 Закону № 2344-III, договір перевезення пасажирів на таксі набирає чинності з моменту посадки пасажира і діє до моменту його висадки в пункті призначення.

Договір про обслуговування легковим автомобілем на замовлення укладається між автомобільним перевізником і замовником у письмовій формі та вважається укладеним з моменту його підписання сторонами або з моменту домовленості сторін.

Пунктом 86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 1997 року № 176 (далі - Правила № 176), передбачено, що автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (далі - послуги таксі), повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів. Для надання послуг таксі перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Відповідно до пункту 104 Правил № 176 для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі - перевезення на замовлення) перевізник зобов'язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль.

Пунктом 105 Правил № 176 закріплено, що організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб'єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

За вимогами пункту 108 Правил № 176, під час надання послуг з перевезення на замовлення не дозволяється його облаштування (повністю або частково) з відтворенням будь-яких ознак таксі.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344, у перевізника виникає відповідальність у разі відсутності належним чином оформлених документів у разі надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Правилами абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344 передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються санкції за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Законодавством встановлено певні вимоги при наданні послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі легковим автомобілем, а саме має бути обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

При цьому, при наданні послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення облаштування автомобіля (повністю або частково) з відтворенням будь-яких ознак таксі не дозволяється.

Суду першої інстанції вірно зазначив, що за вищезазначеними нормами надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі та надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення може здійснюватись одним і тим же автомобілем.

Разом з цим, відповідач по справі мав довести факт здійснення перевізником пасажирських перевезень легковими автомобілями на замовлення.

Відповідно до ч.1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що акт перевірки - це лише один із доказів, який повинен братися до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення. Діючим законодавством не визначено такий акт, як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником. Даний документ є лише службовим документом, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлення порушень вимог чинного законодавства відповідними суб'єктами, а тому, з метою дотримання принципу змагальності сторін, диспозитивної та офіційного з'ясування всіх обставин у справі, закріплених у Кодексі адміністративного судочинства України , наведені в акті обставини повинні бути підтвердженні іншими доказами.

Відповідачем в підтвердження надано акт, пояснення посадової особи відповідача - ОСОБА_3, який проводив рейд.

Згідно з письмовими поясненнями головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області ОСОБА_3, транспортний засіб здійснював перевезення 8 пасажирів та не мав ознак таксі (а.с. 74).

Разом з цим, акт № 14 такс. введення в експлуатацію таксометра, свідчить, що на вказаному автомобілі 14 квітня 2017 року влаштований таксометр, що спростовує пояснення зазначеної особи. Доказів які б спростовували вказане відповідачем не надано.

Також, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль застосовується, як таксі (а.с.92).

Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, який складено 01.02.2018 року за сім днів до акту, містить позначку, що автомобіль експлуатується як таксі (а.с.85)

Крім того, суд зазначає, що автомобіль було зупинено та здійснено перевірку документів у зв'язку з перевезенням пасажирів легковим автомобілем на замовлення. Проте, матеріали справи не містять пояснень пасажирів, замовника транспортних послуг - юридичної або фізичної особи, яка замовила транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів. Будяках роз'яснень водія транспортного засобу та інших доказів, матеріали справи також не містять.

Отже, надані позивачем документи, засвідчують обставини використання зазначеного транспортного засобу в якості таксі.

Натомість, відповідачем не надано доказів здійснення перевізником пасажирських перевезень легковими автомобілями на замовлення 08.02.2018 року.

Суд зазначає, що висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях. У разі коли норми законодавства, доводи сторін чи матеріали справи припускають неоднозначне трактування на користь як позивача, так і відповідача - суб'єкта владних повноважень, суд застосовує їх на користь сторони яка не є суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем по справі не було доведено належними доказами факту здійснення 08.02.2018 року перевізником пасажирських перевезень легковими автомобілями на замовлення, тобто вчинення порушення за яке передбачена відповідальність абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому постанова підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача сплачених за постановою сум, суд зазначає наступне.

Зазначена вимога обґрунтована тим, що позивач має право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням відповідача.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода виражається у формі збитків. В свою чергу збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Для настання такої відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Разом з тим, у межах спору не встановлено завдання відповідачем шкоди позивачу, що виключає настання відповідальності.

Повернення з Державного бюджету України сплачених коштів за постановами територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті про застосування адміністративного-господарського штрафу, які за наслідками судового оскарження скасовуються, здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, який визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) Тобто, у даному випадку повернення сплачених коштів здійснюється на підставі зазначеного Порядку. Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Відповідно до викладеного, у зв'язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального прав, суд дійшов до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття нового рішення.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати підлягають розподілу.

Керуючись ст. 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 р. у справі № 812/1404/18 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 р. у справі № 812/1404/18- скасувати.

Позовні вимоги Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 04 квітня 2018 року № 001236 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (за рахунок бюджетних асигнувань) (, пр..Перемоги, 14, м. Київ, 01135) на користь Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" (, вул.Танкістів, 27, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400) судовий збір у розмірі 4405 (чотири тисячі чотириста п'ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Судове рішення складено та підписано колегією суддів 11 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць