Справа № 2а-17610/12/2670
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

11 грудня 2018 року

Київ

справа №2а-17610/12/2670

адміністративне провадження №К/9901/8254/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді - доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд-Кам'янець» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року (Суддя - Кузьменко В. А.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року (Судді: Безименна Н.В. (головуючий), Аліменко В.О., Кучма А.Ю.) у справі №2а-17610/12/2670 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд-Кам'янець» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправним рішення про відмову у прийнятті декларацій з податку на додану вартість,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд-Кам'янець» (далі - позивач, ТОВ «Інвестбуд-Кам'янець») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування податкового повідомлення-рішення від 21 серпня 2012 року №; визнання права позивача на податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 2 403 758,00 грн; визнання протиправними рішення відповідача про відмову у прийнятті декларацій з податку на додану вартість за квітень-вересень 2012 року та невизнання зазначеної звітності як податкової.

2. Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю відмови контролюючого органу у прийнятті податкової звітності позивача з податку на додану вартість за червень 2012 року та протиправністю спірного податкового повідомлення-рішення, яким зменшено позивачу розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року, задоволено адміністративний позов частково. Визнано протиправними рішення щодо відмови у прийнятті податкових декларацій з податку на додану вартість, викладених у листах від 06 липня 2012 року №9915/10/15-325, від 06 серпня 2012 року №12066/10/15-235, від 21 серпня 2012 року №13066/10/15-325, від 25 вересня 2012 року №16256/10/15-325, від 22 жовтня 2012 року №18011/10/15-325 та від 05 листопада 2012 року №18998/10/15-221. В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що податкові декларації ТОВ "Інвестбуд-Кам'янець" з податку на додану вартість за квітень-вересень 2012 року, мають всі обов'язкові реквізити, а їх форма відповідає нормам та змісту податку на додану вартість Крім того, є помилковими підстави для відмови у прийнятті податкових декларацій з підстав невірного, на думку податкового органу, зазначення показників суми від'ємного значення, оскільки зазначене не є підставою для відмови у прийнятті податкової звітності, а на стадії прийняття податкової декларації, показники, зазначені в ній, не підлягають перевірці. У частині відмови у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем допущено методологічну помилку, шляхом незаповнення графи 4 додатку 2 до податкової декларації, яка призвела до завищення залишку від'ємного значення попереднього звітного періоду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення у цій частині, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. ТОВ "Інвестбуд-Кам'янець" подало податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2012 року разом з додатком 2 "Довідка про залишок суми від'ємного значення попередніх податкових періодів, що залишається непогашеним після бюджетного відшкодування, отриманого у звітному податковому періоді, та підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (Д2)" (далі по тексту - додаток 2).

Уповноваженими особами контролюючого органу проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТБУД-КАМ'ЯНЕЦЬ», про що складено акт від 10 серпня 2012 року №73/15-307, яким встановлено порушення позивачем вимог п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 102.5, ст. 102, п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 198.3 ст. 198, ст. 200 ПК України, у результаті чого завищено позивачем залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного періоду за червень 2012 року в сумі 2 403 758,00 грн.

За результатами камеральної перевірки уповноваженими особами контролюючого органу прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.08.2012 №, яким зменшено позивачу розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 2 403 758,00 грн за червень 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у податковій декларації у рядку 22 "Залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21 - рядок 18)" та у рядку 24 "Залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22 - рядок 23) (значення цього рядка переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду)" позивач задекларував суму в розмірі 2 463 192,00 грн.

Значення рядка 22 податкової декларації перенесено до колонки 3 додатку 2, значення рядка 24 податкової декларації перенесено до колонки 5 додатку 2.

Разом з тим, в даному додатку 2 позивачем не зазначено частину залишку від'ємного значення, фактично сплачену отримувачем товарів/послуг постачальникам товарів/послуг постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України включена до податкових зобов'язань у декларації, у попередніх та звітному податкових періодах та не погашена податковими зобов'язаннями попередніх звітних (податкових) періодів або не брала участі у розрахунках бюджетного відшкодування (переноситься до рядка 2 розрахунку бюджетного відшкодування).

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. У доводах касаційної скарги позивач вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та не погоджується з доводами контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на податковий кредит за перевіряємий період, зважаючи на відсутність поставки товарів, з посиланням на рішення суду, яким встановлено суму заборгованості на яку позивачу контрагентом не надано послуг у розмірі 3 775 110,32 грн (з яких ПДВ 629 185,05 грн), а також вказує на те, що право на податковий кредит у позивача виникло у день перерахування коштів на оплату товарів контрагенту, при цьому податкове законодавство не ставить у залежність виникнення права на податковий кредит від фактичного отримання товарів (робіт, послуг). У зв'язку з чим, позивач звернувся з касаційною скаргою щодо оскарження судових рішень у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення -рішення від 21 серпня 2012 року № та визнання права позивача на податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 2 403 758,00 грн.

9. Контролюючим органом відзиву на касаційну скаргу позивача до суду касаційної інстанції не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

10. Податковий кодекс України

10.1. Пункт 135.1 статті 135

Доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

10.2. Підпункт 135.5.4 пункту 135.5 статті 135

135.5. Інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

10.3. Підпункт 14.1.181 пункту 14.1 статті 14

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього кодексу.

10.4 Пункт 198.3 статті 198.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

10.5. Пункт 198.6 статті 198.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

10.6 Пункт 200.1 статті 200

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

10.7. Пункт 200.3 статті 200

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

10.8 Пункт 200.4 статті 200

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

11. Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року №1492 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 року за №1490/20228).

11.1 Підпункти 4.6.4, 4.6.5, 4.6.6 пункту 4.6 розділу V

Якщо в наступному звітному податковому періоді різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, має від'ємне значення (рядок 22 декларації), до декларації 0110 подається (Д2) (додаток 2).

Платники, які заповнили рядок 22 декларації 0110 та відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23 декларації 0110 за поточний звітний (податковий) період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних податкових періодів) така сума вказується або в рядку 23.1, або у рядку 23.2, або частково розподіляється у рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації 0110.

При цьому платники податку, які мають право на отримання бюджетного відшкодування та прийняли рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок у банку (заповнено рядок 23.1 декларації 0110), подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

Залишок від'ємного значення (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 24 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.2 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та його подальше бюджетне відшкодування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

13. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими первинними документами, такі суми не можуть бути віднесені до податкового кредиту.

14. Таким чином, формування та відшкодування податкового кредиту можливе лише у разі підтвердження фактичного здійснення господарських операцій.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

16. Суди попередніх інстанцій погоджуючись з правомірністю спірного податкового повідомлення-рішення, виходили з того, що додаток 2 до декларації містить відомості про суми від'ємного значення податку, періоди їх виникнення та факт оплати товарів (послуг), що мають суттєве значення при визначенні сум податку, які підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

За відсутності даних про факт оплати, неможливо достовірно співставити податкові періоди, у яких виникло від'ємне значення податку на таку суму, що є визначальним відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України.

Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відсутність значень частини залишку від'ємного значення, фактично сплачена отримувачем товарів/послуг у додатку 2 до декларації позивача з податку на додану вартість за червень 2012 року має значення для справляння цього податку.

17. Разом з тим, в обґрунтування висновку про завищення позивачем залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів відповідачем вказано, що такий залишок сформований за придбаними товарами/послугами, які протягом терміну позовної давності платником ПДВ є неоплаченими.

Однак, поза увагою попередніх судових інстанцій залишилось посилання позивача на рішення Господарського суду м. Києва від 13.10.2011 №8/449, яким встановлено суму заборгованості на яку контрагентом ТОВ «БК Таур» не надано послуг позивачу у розмірі 3 775 110,32 грн (ПДВ 629 185,05 грн).

При визначенні правомірності декларування від'ємного значення, судами попередніх інстанцій не досліджено правомірність формування податкового кредиту спірного періоду, шляхом дослідження фактичного здійснення господарських операцій за результатами яких, сформовано податковий кредит у період 2008-2012 роках, так як і не досліджено в яких саме звітних періодах у позивача виникла сума від'ємного значення між податковими зобов'язаннями та податковим кредитом, що є визначальним для встановлення правомірності спірного податкового повідомлення-рішення та про що зазначав Вищий адміністративний суду України у постанові від 19.02.2015 направляючи дану справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. За змістом частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

19. Принцип всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

20. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

21. Згідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

22. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

23. За правилами статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

24. З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій не встановили обставин які мають визначальне значення для правильного вирішення спору по суті, допустили порушення норм матеріального та процесуального права, а тому рішення судів ухваленні з порушенням положень статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення судом процесуальної дії) щодо законності і обґрунтованості, а тому такі рішення підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 21 серпня 2012 року №.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбуд-Кам'янець» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №2а-17610/12/2670 у частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення від 21 серпня 2012 року № скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2015 року у справі №2а-17610/12/2670 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

І.А. Гончарова

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду