Справа № 813/3251/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/130/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Обрізка І.М., Іщук Л.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 березня 2018 року, ухвалене суддею Хома О.П., 15:54:32 год., м. Львів, дата складання повного тексту рішення 13 березня 2018 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна книга» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2017 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна книга» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 27.02.2017: №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 118 890 грн; №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 118 170 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 6 березня 2018 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 27.02.2017 № та від 27.02.2017 №.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не здійснює виробництво алкогольних напоїв, а лише виготовляє коктейлі шляхом змішування готових алкогольних напоїв з іншими складниками. У зв'язку з наведеним, у позивача відсутній обов'язок маркування таких коктейлів.

Крім того, алкогольні напої, які реалізовувались позивачем, є коктейлями, які ТзОВ «Науково-технічна книга» готує шляхом змішування різних напоїв та марок, що придбаваються позивачем у готову вигляді. З огляду на це у позивача були відсутні документи щодо поставки таких коктейлів. Натомість, позивачем до перевірки надано докази поставки алкогольних напоїв, однак контролюючим органом не взято такі документи до уваги.

Суд апеляційної інстанції посилається на те, що облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснюється на підставі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій. При цьому, відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесено до порушень встановленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Крім того, законодавством не передбачено порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. ГУ ДФС у Львівській області встановлено факт не облікування товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання. Водночас, відповідачем не надано суду жодного документа на підтвердження письмового витребування від позивача документів, на підтвердження обліку товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання. Крім того, відомості щодо відсутності таких документів відсутні й акті перевірки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у контролюючого органу підстав для застосування до ТзОВ «Науково-технічна книга» штрафних санкцій за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його винесеним із порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління ДФС у Львівській області оскаржило його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 березня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що чинним законодавством встановлено обов'язковість дотримання усіх вимог до марки, які визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР, Положенням про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів. Тобто, будь-які відхилення від встановлених вимог щодо виготовлення, оформлення та розміщення акцизних марок на пляшках із алкогольними напоями дають підстави розцінював відповідний товар як немаркований. Із доданих до матеріалів справи фотографій пляшок «Спотикач», «Камфіна», «Пейсихівка», «Бензинівка», «Гнотівка», «Малинівка» видно, що на даних пляшках відсутні марки акцизного податку, що є прямим порушенням вказаних статей Закону № 481/95-ВР та Податкового кодексу України.

Апелянт звертає увагу, що додані представником відповідача докази (фіскальний чек та фотоматеріали) вказують на продаж позивачем алкогольного напою як продукту промисловості.

Крім того зазначає, що відповідно до п.2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996р. №854 роздрібна торгівля алкогольними напоями - діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах ресторанного господарства. Отже виходячи з вищезазначеного п.2 Правил власники ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями мають право продавати напої кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використанім, а тому продаж закоркованих пляшок з напоєм «Ліпша львівська настоянка «П'яна вишня» не може вважатися роздрібно торгівлею алкогольними напоями. Такий продаж може відбуватися лише за наявності ліцензії на виробництво алкогольних напоїв з відповідним маркуванням пляшок акцизними марками.

Апелянт посилається на те, що відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі, якщо до закінчення перевірки платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Згідно п.44.7 ст.44 ПК України у разі, якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи). Протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності. Таким чином ПК України чітко зазначає яким чином документи після проведення перевірки мають бути передані контролюючим органам, а отже надані позивачем документи не можуть рахуватися достовірними, допустимими та достатніми доказами, оскільки надані з порушенням встановленого законом порядку.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна книга» зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа за кодом ЄДРГІОУ22377372.

Позивач здійснює господарську діяльність в нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою: місто Львів, площа Ринок, 10.

20.10.2009 позивачем отримано дозвіл на розміщення об'єкту торгівлі (ресторанне господарство) №5-11233.

ТзОВ «Науково технічна-книга» здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями на підставі ліцензії від 01.12.2016 №16130447.25/12657.

У період з 06.02.2017 по 15.02.2017 Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктом господарювання - ТзОВ «Науково-технічна книга» вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.

За результатами перевірки складено акт №13/29/4000/22377372 від 15.02.2017, згідно висновків якого контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що в приміщенні магазину, що знаходиться за адресою: місто Львів, площа Ринок, 10 на зберіганні/реалізації знаходяться герметично закорковані скляні пляшки місткістю 0,2 л, 0,5 л в загальній кількості 327 пляшок алкогольних напоїв (настоянок) із визначеною назвою «Настоянка» та місткістю процентної ставки алкоголю 30-38%, в яких відсутні марки акцизного податку встановленого зразка. Прихідні документи на вказані настоянки не представлено, у зв'язку з чим, ТзОВ «Науково-технічна книга» не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх реалізації/зберігання, чим порушено вимоги: абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР); пункту 226.6 статті 226 Податкового кодексу України (далі - ПК України); пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення від 27.02.2017:

№, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 118 890 грн. (за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР);

№, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 118 170 грн. (за порушення ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР).

Позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 27.04.2017 №9145/6/99-99-1 1-0501-25 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.02.2017 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 118 170 грн. за порушення ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР (далі - Закону №481/95-ВР).

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.

Статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абзац 15 частина друга).

За правилами підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Згідно з пп.14.1.109 п.14.1 ст.14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до п.226.1, п.226.9 статті 226 ПК України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Пунктом 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, встановлено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції. Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно пункту 17 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06. 2006 № 833, забороняється продаж товарів, що не мають відповідного маркування, етикетування або інструкції про їх застосування (в установлених випадках), а також належного товарного вигляду, на яких строк придатності не зазначено або зазначено з порушенням вимог нормативних документів, строк придатності яких минув, а також тих, що надійшли без документів, передбачених законодавством, зокрема які засвідчують їх якість та безпеку.

Згідно пункту 228.2 ст.228 ПК України контроль за наявністю марок акцизного податку на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу, а також у разі ввезення таких товарів на митну територію України здійснюють відповідні контролюючі органи.

Отже, обов'язок маркування алкогольних напоїв покладається на виробника відповідної продукції.

Встановлено, що ТзОВ «Науково-технічна книга» здійснює торгівлю алкогольними напоями на підставі отриманої в ГУ ДФС у Львівській області ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. У закладах ресторанного господарства підприємства реалізуються алкогольні напої з марками акцизного податку, які підприємству постачають виробники алкогольних напоїв, а також коктейлі з використанням даних алкогольних напоїв. Підприємство сплачує акцизний податок від роздрібної ціни реалізації коктейлів.

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.

Статтею 15-3 цього Закону передбачено, що продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки підприємствам громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус підприємств громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Така ж норма міститься і в п. 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.96 р. № 854 (далі - Пр авила № 854).

Згідно пункту 23 Правил № 854 забороняється під час продажу алкогольних напоїв на розлив у закладах ресторанного господарства змішувати напої різних видів і марок, крім виготовлення коктейлів. Технологічні, калькуляційні картки на коктейлі погоджуються із санітарно-епідеміологічною службою, затверджуються керівником підприємства, бухгалтером та скріплюються печаткою.

Основні вимоги щодо роботи суб'єктів господарської діяльності (закладів, підприємств) усіх форм власності, що здійснюють діяльність на території України у сфері ресторанного господарства регламентуються Правилами роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 № 219, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.08.2002 за № 680/6968 (далі - Правила № 219).

Згідно з пунктом 1.3 Правил № 219 ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього; заклад ресторанного господарства - організаційно-структурна одиниця у сфері ресторанного господарства, яка здійснює виробничо-торговельну діяльність: виробляє і (або) доготовляє, продає і організовує споживання продукції власного виробництва і закупних товарів, може організовувати дозвілля споживачів; технологічна документація на страви та вироби - документація із зазначенням опису технологічного процесу виробництва продукції, переліку продуктів, продовольчої сировини, речовин і супутніх матеріалів, що застосовуються в процесі приготування, даних про норми їх вмісту в кінцевому харчовому продукті, термін придатності до споживання, умов зберігання, способу реалізації (подання) споживачу, вимог до якості страв та виробів.

Пунктом 1.4 Правил № 219 встановлено, що суб'єктами господарської діяльності здійснюється діяльність у сфері ресторанного господарства після їх державної реєстрації в установленому законодавством порядку. Роздрібна торгівля алкогольними напоями і тютюновими виробами в закладах (підприємствах) ресторанного господарства здійснюється суб'єктами господарської діяльності за наявності відповідних ліцензій.

Згідно з пунктом 3.1. Правил № 219 у закладах (підприємствах) ресторанного господарства використовуються такі методи обслуговування як самообслуговування, обслуговування офіціантами, комбінований тощо.

Пунктом 3.5. Правил № 219 встановлено, що поруч з основною діяльністю закладами (підприємствами) ресторанного господарства можуть надаватися додаткові послуги, перелік і вартість яких визначаються суб'єктом господарської діяльності та указуються в прейскуранті на послуги.

Під час обслуговування в закладах (підприємствах) ресторанного господарства за бажанням споживачів кулінарна продукція та закупні товари, у тому числі алкогольні напої, можуть бути продані на винос у відповідній упаковці.

Статтею 1 Закону №481/95-ВР визначено, що алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204. 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотків; повний технологічний цикл виробництва - сукупність приміщень, технологічного та іншого обладнання, відповідних технологічних процесів, що забезпечують переробку сировини в продукцію, готову для реалізації кінцевому споживачу, а також лабораторій, акредитованих органами виконавчої влади, уповноваженими відповідно до законодавства.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним законодавством розмежовано поняття «виробництво алкогольних напоїв» та «приготування коктейлів». Зокрема, основна відмінність приготування коктейлів від виробництва алкогольних напоїв полягає в тому, що при приготуванні коктейлів: відсутній повний технологічний цикл; використовуються готові, вироблені алкогольні напої вже ліцензованих виробників; приготування здійснюється безпосередньо в ресторані.

Встановлено, що «Настоянки», що перебувають продажі у ТзОВ «Науково- технічна книга» і які були виявлені в ході проведення перевірки контролюючим органом, є коктейлями, які позивач готує шляхом змішування різних напоїв та марок, що придбаваються позивачем у готову вигляді. Реалізація таких коктейлів здійснюється, в тому числі, й на винос у відповідній упаковці. Вказане підтверджується наданими ТзОВ «Науково-технічна книга» технологічними картами щодо складників коктейлів. Згідно до технологічних карт коктейлі виробляються шляхом змішування горілки «Золотий Львів Панська» із іншими готовими складниками. На всіх представлених суду технологічних картах наявні відбитки печатки ТзОВ «Науково-технічна книга». Тому твердження податкового органу про відсутність печаток на технологічних картах є безпідставними.

ТзОВ «Науково технічна-книга» також представлено товарно-транспортні накладні щодо поставки горілки «Золотий Львів Панська» та посвідчення якості горілки «Золотий Львів Панська». Вказані документи були досліджені контролюючим органом в ході проведення перевірки, зауваження щодо них у акті перевірки відсутні.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач не здійснює виробництво алкогольних напоїв, а лише виготовляє коктейлі шляхом змішування готових алкогольних напоїв з іншими складниками. У зв'язку з наведеним, у позивача відсутній обов'язок маркування таких коктейлів.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Державна фіскальна служба України у листі від 18.11.2016 за №24948/6/99-99-12-01-01-15 розмежовує коктейлі двох видів у громадському харчуванні продукт власного виробництва відповідно до технологічної карти його виготовлення та коктейль промислового виробництва. Оскільки суб'єкт громадського харчування має лише ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і при цьому йому не забороняється виробництво та продаж коктейлів, то слід вести мову не про виробництво коктейлю як лікеро-горілчаної продукції в промисловому значенні цього слова, а про продаж алкогольних напоїв, які входять до складу коктейлю.

Таким чином, виявлені в ході перевірки «скляні пляшки місткістю 0,5 та 0,2 літра, герметично запаковані, з назвою «Настоянка» та місткістю процентної ставки алкоголю 30-38%», можуть вважатись продуктом власного виробництва відповідно до технологічної карти його виготовлення.

ГУ ДФС у Львівській області під час проведення перевірки не досліджувалось питання процесу (способу) виготовлення згаданого напою.

Враховуючи специфіку господарської діяльності позивача, зокрема, реалізацію алкогольних напоїв на розлив, без дослідження процесу (способу) виготовлення цих напоїв відсутні підстави стверджувати про порушення суб'єктом господарювання норм статті 11 Закону № 481/95-ВР та статті 226 ПК України, відповідальність за порушення яких встановлена статтею 17 Закону №481/95-ВР, щодо торгівлі алкогольними напоями без марки акцизного податку.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що обмежень у місткості тари, в якій реалізується алкогольний напій на розлив, в тому числі і коктейль, законодавством не передбачено.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.02.2017 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 118 890 грн. за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Дана норма встановлює порядок обліку товарно-матеріальних цінностей на місці реалізації, тобто в магазині повинні знаходитись документи, які б підтверджували передачу цього товару для реалізації в кількості та номенклатурі, що знаходиться у продажу.

Встановлено, що алкогольні напої, які реалізовувались позивачем, є коктейлями, які ТзОВ «Науково-технічна книга» готує шляхом змішування різних напоїв та марок, що придбаваються позивачем у готову вигляді.

З огляду на це у позивача були відсутні документи щодо поставки таких коктейлів. Натомість позивачем до перевірки надано докази поставки алкогольних напоїв.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій у відповідності до положень частини 1 статті 9 вказаного Закону є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пунктів 6.1. 6.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995 (редакції, що діяла на час проведення перевірки) первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси підлягають обов'язковій передачі до архіву. Первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерські звіти і баланси до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерії у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.

Отже, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації здійснюється на підставі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують факти здійснення господарських операцій. При цьому, відсутність накладних або їх неправильне оформлення не може бути віднесено до порушень встановленого порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Крім того, законодавством не передбачено порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в реєстрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.

ГУ ДФС у Львівській області встановлено факт не облікування товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання. Перелік названих товарів зазначено у додатку акта перевірки.

Разом з тим, податковим органом не надано жодного документа на підтвердження письмового витребування від позивача документів, на підтвердження обліку товарів у встановленому порядку за місцем реалізації та зберігання.

Крім того, відомості щодо відсутності таких документів відсутні й акті перевірки.

Згідно вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийняті неправомірно, а тому такі підлягають скасуванню.

При цьому колегія суддів суду апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доданим представником відповідача доказам (фіскальному чеку та фотоматеріалам), які вказують на продаж згаданого алкогольного напою як продукту промисловості, оскільки такі не вказують на наявність у діях позивача порушень, про які йдеться в акті перевірки, а тому не можуть вважатися належними доказами в розумінні ст.73 КАС України.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставними та не спростовують відповідних висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 6 березня 2018 року у справі №813/3251/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-технічна книга» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді І. М. Обрізко
Л. П. Іщук
Повне судове рішення складено 12.12.2018.