Справа № 200/11991/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 р. Справа№200/11991/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13)

про визнання протиправними та скасування рішення від 5 червня 2018 року № 5073 про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення відповідача від 5 червня 2018 року № 5073 про відмову у призначенні пенсії та зобов'язання відповідача повторно розглянути його заяву від 22 грудня 2017 року № 5073 про призначення пенсії відповідно до п. «а» ст. ст. 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням до пільгового стажу періоди роботи на ЗАТ «Вуглевидобуток» з 1 березня 1998 року по 29.07.1998 року в якості гірничого підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті та періоди знаходження в безкоштовних відпустках та простоях за період з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року - 23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18 днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів та зобов'язати відповідача при повторному розгляді його заяви про призначення пенсії врахувати роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тому числі додатково до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію незалежно від віку згідно зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувати 3 роки 09 місяців за час роботи за провідною професією.

Ухвалою суду від 12 листопада 2018 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/11991/18-а.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13 червня 2018 року позивач отримав рішення відповідача № 5073 від 5 червня 2018 року, відповідно якого в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, згідно з частиною 3 статті 114 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», було відмовлено, у зв'язку з відсутності необхідного пільгового стажу, посилаючись на те, що фактично пільговий стаж складає - 24 роки 8 днів. До пільгового стажу відповідач не зарахував періоди роботи в ЗАТ «Вуглевидобуток» на посаді підземного гірничого, у зв'язку із відсутністю документів, підтверджуючих роботу в підземних умовах протягом повного робочого дня та не зарахував до стажу період знаходження в безкоштовних відпустках загалом у кількості 5 місяців 19 днів (за період з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року - 23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів). На письмове звернення позивача, про уточнення підстав прийнятого рішення, відповідач у своєму листі від 27 вересня 2018 року зазначив, що при обрахуванні пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку, положення щодо зарахування періодів роботи зазначених у трудовій книжці за Списком №1 до пільгового стажу за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як це встановлено вимогами Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року не застосовувалось, у зв'язку із змінами діючого законодавства. Вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку неправомірним.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що до позивачем до управління були надані архівні довідки про пільговий характер роботи на ЗАТ «Вуглевидобуток» в якості гірника підземного 3 розряду з 1 березня 1998 року по 29 липня 1998 року та роботу в Шахтобудівельному управлінні «Темп» в якості гірника підземного з ремонту гірничих виробок 4 розряду з 19 листопада 2001 року по 27 серпня 2002 року. Так як дані підприємства ліквідовані та не визначено правонаступників, то згідно з пунктом 3 постанови «Про порядок підтвердження періоду стажу роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років» підтвердження даних періодів роботи до пільгового стажу здійснюється Комісіями при ГУ ПФУ Донецької області. Рішенням Комісії від 11 травня 2018 року № 18/59 прийнято рішення підтвердити ОСОБА_1 період роботи на пільгових умовах за Списком № 1 на посаді гірничого робітника з ремонту гірничих виробок в ТОВ ШБУ «Темп» у період роботи з 19 листопада 2001 року по 27 серпня 2002 року (за фактично відпрацьований час роботи в підземних умовах "повний робочий день згідно довідки № 703 від 21 вересня 2017 року за винятком грудня 2001 року), відмовити в підтвердженні періодів роботи па пільгових умовах за Списком № 1 з 1 березня 1998 року по 29 липня 1998 року на посаді підземного гірничого у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих роботу в підземних умовах протягом повного робочого дня в ЗАТ «Вуглевидобуток». Згідно грудня 2001 року необхідно роз'яснити, що у грудні 2001 року під контрольним табелем № 0195 працювала особа в шахті повний робочий день з іншим прізвищем, а ні ОСОБА_1. Саме на цій підставі грудень 2001 року не було зараховано Управлінням до пільгового стажу. Таким чином, згідно вищезазначеного, у Позивача станом на 21 грудня 2017 року мається наступний страховий стаж: робота за статтями 14-20 шахтарі - 13 років 6 місяців 24 дні; робота за статтями 14-25 шахтарі - 7 років 2 місяці 13 днів; загальний стаж - 23 роки 6 місяців 2 дні. Роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником па відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці». Позивач помилково додатково зарахував собі 3 роки 9 місяців. Оскільки маємо 13 повних відпрацьованих років (ст. 14-20 шахтарі), то за кожний відпрацьований рік додаємо 3 місяці: 13 * 3 = 39 місяців. Оскільки в кожному році маємо 12 місяців, то виходить додатково 3 роки та 3 місяці. Таким чином, якщо скласти 13 років 6 місяців 24 дні з 7 років 2 місяці 13 днів та з 3 роками 3 місяцями то дорівнює пільговий стаж у розмірі 24 роки 7 місяців (станом на 21 грудня 2017 року). Необхідно зазначити, що позивач був попереджений в рішенні про відмову в призначенні пенсії про виникнення права на призначення пенсії згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України № 1058 у вересні 2018 року. Але до теперішнього часу до Управління позивач з заявою про призначення пенсії не звертався. Що стосується безкоштовних відпусток, які позивач вимагає зарахувати до пільгового стажу, Управління зазначає, що позивач правильно в адміністративному позові зазначив положення статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля... Якщо особа знаходиться у безкоштовній відпустці, то відсутні основні підстави для зарахування цього періоду до пільгового стажу - де безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля. Таким чином, зазначеного страхового стажу позивача не достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, на підставі чого Управлінням було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії згідно діючого законодавства України.

7 грудня 2018 року позивач до суду надав відповідь на відзив відповідача, в якому зазначає, що трудовою книжкою за спірні періоди передбачено, що позивач працював на підземних гірничих роботах за статтею 14 Закону № 1788-ХІІ, що дає право на пенсійне забезпечення незалежно від віку, і був безпосередньо зайнятий на цих роботах повний робочий день. Тільки у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, що передбачено змістом абзацу 1 пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637. Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати в разі відсутності відповідних відомостей в трудовій книжці. Як вбачається з трудової книжки серія НОМЕР_3 позивач працював на ЗАТ «Вуглевидобуток» в якості гірничого підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті у період з 1 березня 1998 року по 29 липня 1998 року, був прийнятий та звільнений згідно наказів по вказаному підприємству. З урахуванням наведеного твердження відповідача щодо його права вимагати додаткові документи не ґрунтуються на законі та є помилковими. З урахуванням наведеного відповідач зобов'язаний був зарахувати період роботи на ЗАТ «Вуглевидобуток» в якості гірничого підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті до пільгового стажу роботи, зазначене також стосується й ТОВ ШБУ «ТЕМП». Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу роботи періодів відпусток без збереження заробітної плати, то діючим законодавством непередбачено права відповідача відраховувати із пільгового стажу роботи час простою та періодів відпусток без збереження заробітної плати, що підтверджується листом Мінсоцполітики від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2, виданого Новогродівським МВ УМВС України у Донецькій області 29 березня 2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що записами у трудовій книжці серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_1 підтверджується, що 1 березня 1998 року позивача було прийнято до ЗАТ «Вуглевидобуток» гірничим робочим з повним робочим днем у шахті на підставі наказу від 12 березня 1998 року № 66. 29 липня 1998 року позивача було звільнено з посади на підставі наказу від 30 липня 1998 року № 348.

22.12.2017 року позивач звернувся до Покровськогр об'єднаного УПФУ Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і надав наступні документи: заяву, копії сторінок паспорта, ідентифікаційного коду; трудову книжку НОМЕР_3 та її копію, військовий квиток (НОМЕР_4) та його копія, архівна довідка про підтвердження пільгового стажу роботи ЗАТ «Вуглевидобуток» № 143 від 7 вересня 2017 року, архівна довідка про підтвердження пільгового стажу роботи в Шахтобудівельному управлінні «Темп» № 254 від 10 жовтня 2017 року, архівна виписка з табелів обліку використання трудового часу в Шахтобудівельному управлінні «Темп» № 254/1 від 10 жовтня 2017 року, архівна довідка про заробіток в Шахтобудівельному управлінні «Темп» № 67 від 12 березня 2018 року, довідка про підтвердження пільгового стажу роботи на ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 24/434, № 26/434 від 20 липня 2017 року та № 276/09 від 15 вересня 2017 року, довідка про підтвердження пільгового стажу роботи в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» № 702 арх. від 21 лютого 2017 року та № 702 арк. від 21 вересня 2017 року, довідка про підтвердження пільгового стажу роботи на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 942 від 22 грудня 2017 року, довідка про кількість страйків, безоплатних відпусток, роботи на поверхні Шахтобудівельного управління «Темп» № 703 арк. від 21 вересня 2017 року, довідка про кількість страйків, безплатних відпусток, роботи на поверхні ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 86 від 22 грудня 2017 року, індивідуальні відомості на застраховану особу за період з 2000 року по 2017 рік. Заява відповідачем була прийнята 22 грудня 2017 року та зареєстрована за № 5073, про що свідчить розписка-повідомлення.

Судом встановлено, що відповідачем була розглянута заява позивача від 22 грудня 2017 року № 5073, за результатом чого було прийнято рішення від 5 червня 2018 року № 5073 про відмову в призначенні пенсії. У вказаному рішенні було зазначено, що рішенням комісії від 11 травня 2018 року № 18/59 прийнято рішення підтвердити ОСОБА_1 періоди роботи на пільгових умовах за Списком робіт і професій від 31 березня 1994 року № 202 з 19 листопада 2001 року по 27 серпня 2002 року (за фактично відпрацьований час під землею згідно довідки від 21 вересня 2017 року № 703 за винятком грудня 2001 року) на посаді гірничого робітника з ремонту гірничих виробок в ТОВ ШБУ «Темп», відмовити у підтвердженні періодів роботи на пільгових умовах за Списком робіт і професій від 31 березня 1994 року № 202 з 1 березня 1998 року по 29 липня 1998 року на посаді підземного гірничого, у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих роботу в підземних умовах протягом повного робочого дня в ЗАТ «Вуглевидобуток». До пільгового стажу роботи заявника не зараховано періоди знаходження в безкоштовних відпустках, а саме: за період з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року -23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18 днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів. Враховуючи вищевикладене позивач фактично має 24 роки 8 днів, що недостатньо для призначення цього виду пенсії. За таких обставин, призначити Пенсію ОСОБА_1 на пільгових умовах незалежно від віку згідно з пунктом 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не має підстав.

Судом також встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою щодо відмови у призначені пенсії, за результатами розгляду якої відповідач листом від 27 вересня 2018 року № 38/А-19-01-01 повідомив, що незалежно від застосування роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 станом на 22 грудня 2017 року у позивача не було права на призначення пенсії за віком незалежно від віку.

Судом також встановлено, що в підтвердження наявного пільгового стажу позивачем до суду були надані рішення від 11 травня 2018 року № 18/159, довідки від 18 січня 2018 року № 04, № 05, № 06, від 7 вересня 2017 року № 143, від 22 жовтня 2018 року № 147, індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-5 за період з 1999 року по 2018 року.

Суд зазначає, що сторонами не оскаржується кількість днів знаходження позивача у безкоштовних відпустках.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом раніше, позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, окрім трудової книжки, були надані документи, що підтверджують факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснив жодного заходу, передбаченого нормами статті 44 Закону № 1058- ІV.

На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 (надалі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказаний період на вищезазначеному підприємстві. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період свідчить про зайнятість останнього за відповідною посадою. Запис про спірний період роботи, а саме з 1 березня 1998 року по 29 липня 1998 року, засвідчений відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 1 березня 1998 року по 29 липня 1998 року на підприємстві ЗАТ «Вуглевидобуток», та як наслідок позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині врахування до пільгового стажу періодів знаходження позивача в безкоштовних відпустках та простоях за періоди з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року -23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18 днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 8 лютого 2016 року № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов'язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стаду, але не більше 1 місця в календарному році.

Отже, судом було встановлено вище, що позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати за періоди з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року - 23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18 днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів. В оскаржуваному рішенні від 5 червня 2018 року № 5073 відповідач зазначає, що управлінням не зараховано до пільгового стажу зазначені періоди, проте, жодним чином не обґрунтував причини їх не зарахування. З матеріалів справи вбачається, що відповідач жодним чином не з'ясував чи пов'язані зазначені періоди знаходження позивача у відпустках без збереження заробітної плати з виробничою необхідністю. Крім того, зазначені періоди не перевищують одного місяця в календарному році.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоди перебування у відпустках без збереження заробітної плати з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року - 23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18 днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів.

При вирішенні питання з приводу зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення за статтею 14 Закону № 1788-XII, додаткового стажу за роботу за провідною професією і за Списком №1, суд враховує наступне.

Роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що працівникам, зайнятим на підземних роботах, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виймальних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку № 1 виробництв, професій, посад і показників, які дають право на пільгове забезпечення, - за 9 місяців.

Умовою для застосування цієї норми щодо додаткового зарахування певної роботи, у відповідності до її змісту, є наявність 10-тирічного стажу роботи за частино 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначене роз'яснення не містить застереження щодо того, що воно застосовується виключно за наявності відповідної кількості стажу за провідною професією і не застосовується за наявності цього стажу за професіями, визначеними Списком № 202.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» може бути застосовано при призначенні пенсії позивачу за частиною 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в частині додаткового зарахування періоду роботи за провідними професіями за кожний повний рік роботи за провідною професією додатково зарахувавши три місяці. Як було встановлено судом та визначено відповідачем у рішенні від 5 червня 2018 року № 5076 про відмову в призначенні позивачу пенсії та у відзиві на позовну заяву, що стаж позивача за статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становить 13 років 6 місяців 24 дні, тобто більше 10 років. З урахуванням встановленого відповідачем наявність у позивача більше 10-ти річного стажу роботи за вимогами частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в умовах підземних робіт, може бути застосованими положення роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року щодо додаткового зарахування за кожний повний рік роботи за провідною професією за 01 рік 03 місяці.

З урахуванням зазначеного та враховуючи наявність у позивача достатнього стажу роботи за провідною професією відповідачем повинно бути враховано Роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України № 8 від 20 січня 1992 року «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. відповідно до квитанції від 1 листопада 2018 року.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1) до Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) про визнання протиправними та скасування рішення від 5 червня 2018 року № 5073 про відмову в призначенні пенсії, зобов'язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 5 червня 2018 року № 5073 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов'язати Покровське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 грудня 2017 року № 5073 про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи на ЗАТ «Вуглевидобуток» з 1 березня 1998 року по 29.07.1998 року в якості гірничого підземного 3 розряду з повним робочим днем у шахті, періоди знаходження ОСОБА_1 в безкоштовних відпустках та простоях за період з 18 серпня 1995 року по 28 лютого 1998 року - 3 місяці 20 днів, з 1 серпня 1998 року по 24 квітня 2000 року - 23 дні, з 2 листопада 2000 року по 2 жовтня 2001 року - 18 днів, з 22 квітня 2004 року по 21 грудня 2006 року - 11 днів, з 27 вересня 2007 року по 31 жовтня 2017 року - 8 днів., із врахуванням роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Стягнути з Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 12 грудня 2018 року. Повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.