Справа № 0840/3410/18
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 листопада 2018 року Справа № 0840/3410/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянув у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- зобов'язати відповідача виплатити заборгованість із пенсії за період із 01 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що позивачка є пенсіонером, перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду м. Димитрів Донецької області, проте з червня 2017 року вказаний фонд припинив виплату пенсії позивачу, а з 01.10.2017 позивача було знято з обліку в зазначеному фонді. В березні 2018 року позивачка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" про що їй було видано відповідну Довідку № від 02.03.2018 та з березня 2018 року отримує пенсію за віком за новим місцем реєстрації. Проте за період з 01.06.2017 по 28.02.2018 відповідач відмовляється виплатити заборгованість з виплати пенсії. З такими діями відповідача позивач не погоджується, вважає їх протиправними. Просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнає, з підстав викладених у письмовому відзиві (вх. №32091 від 09.10.2018). Вказує, що після звернення позивача із відповідною заявою, управлінням було направлено запити до управління Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області. Після отримання електронної справи, позивача взято на облік з 01.10.2017. У зв'язку з відсутністю в матеріалах електронної справи додаткових атестатів для підтвердження нарахування пенсії у травні 2017 року, управлінням направленні додаткові запити, але відповіді на сьогоднішній день не отримано. Посилаючись на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №365, стверджує, що сума пенсії, яка не виплачена за минулий період, буде виплачена на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 16.10.2018.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області з 2010 року та отримувала пенсію за віком.

В зв'язку з переїздом, з березня 2018 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя як внутрішньо переміщена особа згідно ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" на підставі внесення її в реєстр внутрішньо переміщених осіб та довідки від 02.03.2018 р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донецької та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів, як внутрішньо переміщених осіб.

Забезпечення реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб, зокрема, на пенсійне забезпечення, визначається Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20.10.2014 № 1706 (далі - Закон 1706) та відповідними нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, які не визнані у встановленому законом порядку неконституційними, та не скасовані, тобто, вони є чинними.

В період з червня 2017 року по лютий 2018 року позивачу не виплачувалась пенсія з невідомих причин.

З березня 2018 року позивачу поновлено виплату пенсії, проте заборгованість за період з червня 2017 року по лютий 2018 року залишилась не виплаченою.

Згідно Листа Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 20.07.2018 №1057/В-18/КЦ повідомлено, щодо пенсійних виплат за період з травня по вересень 2017 року управлінням неодноразово направлялися запити до територіального управління за попереднім місцем проживання щодо витребування додаткового атестату про останній місяць отримання пенсійної виплати. Також повідомлено, що після надходження вказаного документу можливо буде повернутися до порушеного питання.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Поновлення виплати пенсій здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних - виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", на підставі рішення Комісії з питань щодо призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами рад.

Згідно п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до підпункту 4 пункту 12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством.

Згідно статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абзацу 2 пункту 1 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N509, 01.10.2014, Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно статті 5 Закону України N 1706 від 20.10.2014 "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Тобто, вказана Довідка є єдиним документом, який свідчить про місце знаходження внутрішньо переміщеної особи. При скасуванні вказаної довідки у цієї особи відсутні підстави для отримання пенсії та інших соціальних виплат за вказаною нею у заяві адресою, оскільки вона втрачає статус внутрішньо переміщеної особи.

Разом із тим, відповідачем не надано доказів скасування довідки позивача від 02.03.2018 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз зазначених вище норм свідчить про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Між тим, рішення пенсійним органом щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії не приймалося, зворотнього відповідачем не доведено.

Як встановлено судом, в період з 01.06.2017 по 28.02.2018 пенсія позивачці не виплачена. При цьому на підставі отриманої електронної пенсійної справи від управління пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області позивачку взято на облік в Шевченківському об'єднаному УПФУ в м.Запоріжжі з 01.10.2017. А виплату пенсії розпочато з березня 2018 року.

Не виплату пенсії за період з червня 2017 по лютий 2018 року відповідач обґрунтовує відсутністю додаткового пенсійного атестату щодо періоду з травня по вересень 2017 року та відсутністю на теперішній час окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України щодо виплати пенсії за минулий час.

Водночас статтею 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено.

Крім того в матеріалах справи наявна копія Атестату №4852 від 03.03.2018 (а.с. 13), згідно якого нарахування пенсії проведено лише по 31.05.2017.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав, передбачених законом, для припинення позивачеві виплати пенсії, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо припинення позивачеві виплати пенсії є протиправними.

Також суд звертає увагу на пріоритетність застосування вимог ст. 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя виплатити заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період із 01 червня 2017 року по 28 лютого 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (84122, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Карпенка Карого, буд.25-А, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.295-297 КАС України.

Рішення у повному обсязі виготовлено 15.11.2018.

Суддя Н.В.Стрельнікова