Справа № 826/4791/15
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

Іменем України

11 грудня 2018 року

Київ

справа №826/4791/15

адміністративні провадження №№К/9901/12091/18, №К/9901/12092/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Мороз Л.Л.,

суддів: Анцупової Т.О., Гімона М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Коцюрби В.М.,

представника відповідача - Пасемко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції заяву ОСОБА_2 про відмову від позову у справі №826/4791/15 за його позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 23.05.2016, просив:

- визнати протиправними дії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-15939 та від 07.02.2014 №7/18-1502;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.02.2014, оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502, виданим за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про надання згоди на зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, на засіданні секції "Містобудування і архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" науково-технічної ради Мінрегіону України (протокол № 2 питання 5).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року скасовано.

Закрито провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо надання погодження ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 можливого зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1, під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, доведеного до відома заявників листами Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 20.03.2013 №7/18-15939 та від 07.02.2014 №7/18-1502.

В іншій частині позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.02.2014 оформлене листом заступника міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.02.2014 №7/18-1502, виданим за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про надання згоди на зменшення протипожежного розриву до 3,2 м до стіни сусіднього будинку незакінченого будівництвом - цегляного житлового індивідуального двоповерхового будинку (третьої категорії пожежної безпеки) за адресою: АДРЕСА_1 під час будівництва індивідуального житлового будинку 1-ої категорії пожежної безпеки за адресою: АДРЕСА_2, на засіданні секції "Містобудування і архітектури, будівництва об'єктів цивільного та промислового призначення, будівельних матеріалів і виробів" науково-технічної ради Мінрегіону України (протокол № 2 питання 5).

Не погоджуючись із постановою апеляційного суду, ОСОБА_3 та Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України оскаржили його у касаційному порядку.

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016 та 27.12.2016 відповідно, відкрито касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами.

Згідно з Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.01.2018 вказані касаційні скарги разом із справою передана судді Мороз Л.Л.

Підпунктом 4 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

09.10.2018 позивачем до Верховного Суду подано заяву про відмову від позову в порядку статті 348 КАС України з тих підстав, що між ним та третіми особами досягнуто домовленості про врегулювання спорів щодо будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_2.

05.11.2018 до суду надійшли письмові пояснення відповідача згідно яких останній просить закрити провадження у справі. Вказує, що 18.09.2018 між позивачем - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладена мирова угода, посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу п. 1.1. якої передбачено відмову ОСОБА_2 від позовних вимог в т.ч. по справі №826/4791/15, тобто за даною справою. Вказує, що обов'язковою умовою реалізації вищезгаданої угоди є прийняття судами письмових відмов сторін та закриття проваджень по всіх спірних судових спорів.

Відповідач зазначає, що позивачем на виконання вказаних домовленостей подано до суду заяву про відмову від позову, а тому у відповідності до вимог статті 189 КАС України просить заяву позивача задовольнити та закрити провадження у справі.

03.12.2018 до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про закриття провадження у справі з урахуванням поданої заяви ОСОБА_2 про відмову від позову.

Суд, заслухавши представника відповідача, дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 189 КАС України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог.

Відповідно до ст. 348 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення касаційного розгляду.

У разі відмови від позову або примирення сторін суд касаційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

За правилами ч. 6 ст. 47 КАС України, якій кореспондують норми ч. 5 ст. 189 цього Кодексу, суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви позивача про відмову від позову, Верховний Суд дійшов висновку про те, що відмова від позову не суперечить закону, чиїх-небудь прав, свобод або інтересів не порушує.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для прийняття заяви ОСОБА_2 про відмову від позову та, як наслідок, про наявність підстав для визнання судових рішень у справі №826/4791/15 нечинними із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 47, 189, 348 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову у справі №826/4791/15 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року у справі №826/4791/15 - визнати нечинними.

Провадження у справі №826/4791/15 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, треті особи, без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання дій протиправними та скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Т.О. Анцупова

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду