Справа № 814/771/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/771/18

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Коваля М.П., Єщенка О.В.

за участю секретаря: Сінчі А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним і скасування наказу, рішення про позбавлення премії, -

УСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернулася до суду з адміністративним позовом та, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила визнати протиправним та скасувати:

- наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.03.2018р. № 30-д "Про накладення дисциплінарного стягнення" ;

- рішення голови Укртрансбезпеки ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1 премії за серпень 2017 року та березень 2018 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала на недоведеність факту вчинення нею дисциплінарного проступку, на порушення відповідачем порядку службового розслідування, на те, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності відбулося після спливу встановленого частиною третьою статті 65 Закону України від 10.12.2015р. № 889-VIII "Про державну службу" (надалі - Закон № 889).

Також позивач зазначає, що позбавлення її премії за березень 2018 року стало наслідком притягнення її до дисциплінарної відповідальності, а про причини депреміювання за серпень 2017 року вона дізналася лише у березні 2018 року. За твердженнями ОСОБА_1, у відповідача не було підстав для позбавлення її премії.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 19 червня 2018 року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскарженого наказу "Про накладення дисциплінарного стягнення" та порушення права позивача на отримання премії .

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі - Укртрансбезпека або відповідач) звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що перебіг строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності почався з дня отримання керівником Укртрансбезпеки відповідного акту службового розслідування, також що позивачем не виконано вимоги ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", а саме не повідомлено про наявність потенційного конфлікту інтересів.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» правопорушення, пов'язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов'язані, вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до наявної в матеріалах дисциплінарної справи особової картки ОСОБА_1, у квітні 2005 року її було призначено на посаду головного спеціаліста відділу державного контролю територіального управління Головавтотрансінспекції у Миколаївській області; у квітні 2013 року - на посаду провідного державного фінансового інспектора Миколаївської об'єднаної державної інспекції; у червні 2014 року - на посаду головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління Укртрансінспекції у Миколаївській області (т. спр. 2, арк. 196).

Згідно з наказом від 15.12.2015 № 154-к за підписом в.о. голови Укртрансбезпеки, ОСОБА_1 було призначено з 16.12.2015 на посаду старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (надалі - Управління) "… за переведенням з Управління Укртрансінспекції у Миколаївській області …" (т. спр. 2, арк. 80).

Наказом від 11.04.2017 № 494-к голова Укррансбезпеки призначив ОСОБА_1 з 13.04.2017 головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління "… як таку, що успішно пройшла конкурсний відбір …" (т. спр. 2, арк. 81).

20.09.2017 начальник Управління Укртрансбезпеки у Миколаївській області (надалі - Управління) звернувся до голови Укртрансбезпеки із службовою запискою № 5014/30/1-17 з приводу "… можливого наявного конфлікту інтересів та інших порушень антикорупційного законодавства у службовій діяльності головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління … ОСОБА_1 …" (надалі - Службова записка 1, т. спр. 2, арк. 50-52). Як було вказано у цій службовій записці, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем та у січні 2015 року отримав ліцензію на "Внутрішні перевезення пасажирів автобусами". Згідно з пунктом 2 частини першої статті 28 Закону України від 14.10.2014 № 1700-VII "Про запобігання корупції" (надалі - Закон № 1700), особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону (позивач належить до таких осіб), зобов'язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно.

У Службовій записці 1 начальник Управління вказав, що вказану норму Закону № 1700 "… до теперішнього часу проігноровано … ОСОБА_1 ... та мене особисто як безпосереднього керівника про можливий чи потенційний конфлікт інтересів не повідомила, чим грубо порушила вимоги антикорупційного законодавства …".

20.09.2017 начальник Антикорупційного управління Укртрансбезпеки звернувся до в.о. голови Укртрансбезпеки із службовою запискою № 06/392-17, в якій зокрема вказав: "… у службовій діяльності … ОСОБА_1 вбачається наявність потенційного конфлікту інтересів, зокрема суперечностей між особистими майновими, немайновими у нього чи близьких йому осіб та його службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення або не вчинення дій під час виконання своїх службових повноважень …" (надалі - Службова записка 2, т. спр. 2, арк. 46-49).

Наказом від 22.09.2017 № 1884-к ОСОБА_1 було переведено з 22.09.2017 на посаду головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на водному транспорті Управління (т. спр. 2, арк. 135).

З метою перевірки відомостей, викладених у Службових записках, а також встановлення "… обґрунтованих підстав щодо відкриття дисциплінарного провадження …", 29.09.2017 голова Укртрансінспекції видав наказ № 955 "Про проведення службового розслідування" (т. спр. 2, арк. 42). Строк проведення службового розслідування двічі продовжувався наказами від 05.10.2017 № 969 та від 18.10.2017 № 1002 відповідно (т. спр. 2, арк. 44, 45).

Акт службового розслідування був складений 24.11.2017 (т. спр. 2, арк. 29-41). Згідно з висновками акта, комісія, створена відповідно до наказу № 955: визнала викладені у Службових записках факти такими, що "… знайшли своє об'єктивне підтвердження …"; проінформувала суб'єкта призначення (голову Укртрансбезпеки) "… щодо розгляду питання про ініціювання дисциплінарного провадження та застосування виду дисциплінарного стягнення у зв'язку із виявленими ознаками дисциплінарного проступку у діях (бездіяльності) … ОСОБА_1 …".

Наказом від 21.03.2018 № 30-д "Про накладення дисциплінарного стягнення" (надалі - Наказ, т. спр. 1, арк. 12-13) голова Укртрансбезпеки, на підставі подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ від 16.03.2018 № 25/ДК/18, оголосив ОСОБА_1 догану.

В матеріалах дисциплінарної справи відсутній документ під назвою "Подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ від 16.03.2018 № 25/ДК/18", наявний лише "Висновок про наявність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 16.03.2018 (надалі - Висновок, т. спр. 2, арк. 238-239), в якому зокрема вказано: "… ОСОБА_1 допущено бездіяльність у вигляді неналежного виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників … чим допущено порушення вимог пунктів 1, 7, 8, 9 частини 1 статті 8, частини 1 статті 9, пункту 1 частини 1 статті 61, статті 62 Закону України "Про державну службу", частини 1 статті 28, частини 1 статті 37, статті 38 Закону України "Про запобігання корупції", пунктів 1, 6 розділу ІІ Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб органів місцевого самоврядування затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 … пунктів 1.2, 2.38, 2.39 посадової інструкції головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на наземному транспорті Управління …". Особи, які підписали Висновок, подали голові Укртрансбезпеки пропозицію про оголошення ОСОБА_1 догани на підставі пункту 2 частини першої статті 66 Закону № 889.

Суттю порушення у Висновку вказано зокрема те, що "… 24.11.2017 виявлено триваючий потенційний конфлікт інтересів у службовій діяльності ОСОБА_1 … невиконання ОСОБА_1 вимог статті 28 Закону України "Про запобігання корупції" щодо вчасного забезпечення вжиття відповідних заходів реагування, нею вчинено дії/бездіяльність зокрема приховування наявного потенційного конфлікту інтересів, що виразилося у невжитті передбачених заходів щодо недопущення виникнення та врегулювання потенційного конфлікту інтересів, а також неповідомлення про наявність у неї потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника у встановлені строки, що в результаті призвело до порушення вимог антикорупційного законодавства України".

Інформації щодо того, коли розпочався цей конфлікт, та коли саме ОСОБА_1 мала про нього повідомити, Висновок не містить.

Апеляційний суд не погоджується з висновком апеляційної скарги про те, що перебіг строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності почався з дня отримання керівником Укртрансбезпеки відповідного акту службового розслідування, оскільки про факти, з якими відповідач пов'язує існування потенційного конфлікту інтересів ОСОБА_1 в зв'язку з діяльністю її чоловіка , було відомо з окремого доручення голови Уктрансбезпеки від 02.11.2016 (т. 3, а.с. 41).

Відповідно, у листопаді 2016 року як голові Укртрансбезпеки, так і начальнику Управління було відомо (мало бути відомо) про те, що ОСОБА_1 не дотрималася вимог пункту 2 частини першої статті 28 Закону № 1700. З урахуванням цього, відповідальність за вчинення позивачем дисциплінарного проступку могла бути застосована не пізніше травня 2017 року, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Одночасно судом першої інстанції також правильно встановлено, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося з порушенням процедури, визначеної Законом України "Про державну службу" з огляду на наступне.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про державну службу" з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити, зокрема пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Як вказано у частині шостій статті 66 Закону № 889, дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладається виключно за поданням дисциплінарної комісії; згідно з частиною першою статті 68 Закону № 889, дисциплінарні провадження ініціюються суб'єктом призначення.

Надані відповідачем докази вірно оцінені судом першої інстанції та підтверджують, що суб'єкт призначення (голова Укртрансбезпеки) дисциплінарне провадження не ініціював. Так, наказом від 29.09.2017 № 955 було призначено службове розслідування, яке, відповідно до статті 71 Закону № 889, може проводитися в рамках дисциплінарного провадження, ініційованого суб'єктом призначення, тобто може бути складовою частиною дисциплінарного провадження.

Також апеляційний суд зазначає, що в дисциплінарному провадженні міститься лише наказ від 22.09.2017 року №955 про призначення службового розслідування, а не дисциплінарного провадження.

В своїй апеляційній скарзі апелянт вказує на наявність резолюції керівництва Укртрансбезпеки від 28.11.2017 року про ініціювання дисциплінарного провадження, однак апеляційний суд зазначає, що таке ініціювання передбачає видання відповідного наказу, а не наявність резолюції.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначає про помилковість висновків суду про те що у матеріалах дисциплінарної справи відсутній документ під назвою «Подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ від 16.03.2018 №25/ДК/18, яке стало підставою для прийняття суб'єктом призначення відповідного рішення.

Зокрема, Державна служба України з безпеки на транспорті зазначає, що вказаний документ у дисциплінарній справі відсутній, оскільки положення частини другої статті 73 Закону України «Про державну службу» не передбачають наявності у дисциплінарній справі подання Дисциплінарної комісії.

Однак апеляційний суд не погоджується з такими твердженнями апелянта, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 79 зазначено, що результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиції Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

З урахуванням наведених обставин, а саме визнання протиправним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності правомірним є також висновок суду про безпідставну невиплату ОСОБА_1 премії за березень 2018 року.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду стосовно протиправної невиплати ОСОБА_1 премії за серпень 2017 року з огляду на наступне.

У додаткових поясненнях на заперечення (т. 3, а.с. 43-46) представник відповідача послалася на затверджене наказом Укртрансбезпеки від 20.07.2016 р. № 452 Положення про преміювання державних службовців Державної служби України з безпеки на транспорті (з подальшими змінами).

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача, та саме відповідач зобов'язаний довести правомірність свого рішення.

Текст цього Положення відповідач не надав. Відсутність наказу від 20.07.2016 р. № 452 (власне, як і всіх інших, якими, згідно з поясненнями представника відповідача, до Положення були внесені зміни) на офіційному сайті Укртрансбезпеки унеможливило надання судом оцінки доводам відповідача щодо того, що прийняття головою Укртрансбезпеки рішення про невиплату позивачу премії за серпень 2017 року було законним та обґрунтованим.

Відповідач не надав рішення голови Укртрансбезпеки щодо розміру премії позивача за серпень 2017 року, тому суд першої інстанції правомірно зазначив, що позбавлення премії було безпідставним.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності наказом № 30-д від 21.03.2018 року здійснено відповідачем без визначених законом підстав і з порушенням установленого порядку накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, а сам наказ є протиправним і підлягає скасуванню. Також відповідачем допущено порушення права позивача на отримання премії.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) висловив правову позицію, відповідно до якої принцип «належного урядування», зокрема, передбачає те, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а рішення або ухвала суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 червня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10.12.2018 року.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Коваль М.П. Єщенко О.В.