Справа № 809/183/17
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2018-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р. справа № 809/183/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лучко О.О.,

за участю секретаря Королевич О.В.,

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз"

до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №, №, №, №, № від 05.10.2016 та №, №, № від 15.02.2017,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коропорація "Агро-Союз" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень №№, , , , , , від 05.10.2016 року.

28.02.2017 позивачем подано заяву про зміну предмету позову, оскільки за результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень скаргу позивача задоволено частково. А тому просив визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення форми "Р" № від 15.02.2017, форми "Р" № від 15.02.2017, форми "Р" № від 15.02.2017, форми "С" № від 05.10.2016, та форми "Р" № від 05.10.2016, форми "ПС" № від 05.10.2016, форми "Р" № від 05.10.2016, форми "Р" № від 05.10.2016 (а.с.184-198 т.3).

Ухвалою суду від 07.03.2017 заяву позивача про зміну позовних вимог прийнято судом (а.с.16 т.4).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 провадження у даній справі зупинено у зв'язку з призначенням судово-економічної експертизи, проведення якої доручено експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2017 та ухвалою Верховного Суду від 06.03.2018 за результатами апеляційного та касаційного переглядів залишено без змін вказану ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2017.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.05.2018 поновлено провадження у справі для вирішення клопотання про відстрочення сплати судових витрат, пов'язаних з проведенням судово-економічної експертизи, до ухвалення судового рішення по справі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.05.2018 зупинено провадження у справі до одержання результатів судово-економічної експертизи.

Ухвалою суду від 04.07.2018 поновлено провадження у справі для вирішення клопотання про погодження строку виконання експертизи.

04.07.2018 ухвалою суду погоджено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз продовження строку проведення судово-економічної експертизи, та зупинено провадження у справі.

21.08.2018 Київський науково-дослідний інститут повернув на адресу суду матеріали адміністративної справи у зв'язку з непроведенням позивачем попередньої оплати вартості експертизи.

Ухвалою суду від 04.09.2018 поновлено провадження у справі.

Згідно із п.п.10 п.1 Розділу VII Перехідних Положень КАС України в редакції від 15.12.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 04.09.2018 призначено до розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та пизначено проведення підготовчого засідання по справі (а.с.64-65 т.13).

Ухвалою суду від 19.09.2018 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Коропорація "Агро-Союз" про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Підготовче судове засідання в режимі відеоконференції, призначене на 02.10.2018 на 10:00 год., не відбулось через технічні проблеми, пов'язані з функціонуванням відеоконференцзв'язку в Івано-Франківському окружному адміністративному суді, у зв'язку з чим підготовче судове засідання відкладено на 12.10.2018 на 10:00 год.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2018 залишено без розгляду повторне клопотання представника позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.11.2018 закінчено підготовче провадження у справі, в ході якого від позивача і відповідача витребувано додаткові докази, необхідні для вирішення справи, а також вирішено клопотання позивача про долучення додаткових доказів, якими він обґрунтовує доводи позовної заяви (а.с.209-211 т.19).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що ГУ ДФС в Івано-Франківській області провело планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз», за результатами якої відповідачем 05.10.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення №№, , , , , , . Позивач оскаржив прийняті ППР до ДФС України. За результатами розгляду скарги ДФС України частково задоволила скаргу позивача та з урахуванням зазначеного рішення відповідачем 15.02.2017 винесено нові податкові повідомлення-рішення форми "Р" №, форми "Р" №, форми "Р" №, а в скасуванні податкових повідомлень-рішень від 05.10.2016 форми "С" №, форми "Р" №, форми "ПС" №, форми "Р" №, форми "Р" № - відмовлено. Вважає, що податкові повідомлення - рішення від 15.02.2017 прийняті з порушенням строків, встановлених Порядком складання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень, затвердженого наказом Мінфіну від 28.12.2015 за №1204. До зазначених податкових повідомлень-рішень не додано розрахунок податкових зобов'язань. Зазначив, що оскаржувані рішення ґрунтуються на неповному дослідженні письмових документів, які були надані позивачем під час проведення перевірки, на підтвердження реальності господарських операцій позивача із контрагентами. Поряд з тим, вказав, що у податкових повідомленнях-рішеннях від 15.02.2017 наявні помилки в сумах стягнень. Зокрема, у податковому повідомленні-рішенні № сума основного зобовязання з орендної плати з юридичних осіб повинна становити 10 545,19 грн, а не 10 545,20 грн, а у податковому повідомленні-рішенні № повинен бути вказаний лише податок на додану вартість по взаємовідносинах з ТзОВ «Делівенс» та ТзОВ «Торгсервіс-Про» на суму 250 00 грн, відповідно сума штрафних санкцій повинна становити 133 749, 92 грн. Вказав на порушення відповідачем порядку проведення перевірки в частині взаємодії з податковими органами за неосновним місцем обліку позивача. На підставі наведеного позивач позов просив задовольнити.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 24.10.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві (том 13 а.с.146-154). Зазначив, за результатами проведеної ГУ ДФС в Івано-Франківській області планової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» прийнято оскаржувані рішення. Податковий орган вважає, що операції ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТОВ «Відар ТД» за період з 01.01.2013 по 31.03.2014 не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, кількості трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності, у зв'язку з чим вищезазначені контрагенти-постачальники ТзОВ «Корпорація«Агро-Союз» не могли фактично здійснювати господарські операції з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, що свідчить про безтоварність таких операцій. Зазначив, що зобов'язання по ПДВ по цим господарським операціям не визначались, оскільки за результатами перевірки Дніпропетровською ОДПІ ГУ ДФС в Дніпропетровській області (акт від 04.11.2015 № 152/22- 1761141) зменшено податковий кредит по операціях з вищевказаними СГ та донараховано податок на додану вартість на загальну суму 1 877 213 грн. Пояснив, що суми визначеного контролюючим органом зобов'язання з ПДВ складаються із взаємовідносин з ТзОВ «Делівенс» - 285 000 грн та ТзОВ «Торгсервіс-Про» - 250 000 грн. Порушення аналогічні, оскільки взагалі не розкритий зміст господарських операцій. Крім того, для проведення робіт по ремонту свердловин необхідний дозвіл Управління Держпраці («Порядок дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 за №1107). Позивачем ні під час проведення перевірки ні до суду не надано необхідних та достатніх доказів придбання послуг, їх економічної та розумної доцільності, а також не доведено необхідності надання таких послуг. Надані документи не дають змоги конкретно визначити зміст та обсягу господарських операцій, одиницю виміру господарської операції, тощо. Вказав на відсутність у позивача ділової мети, спрямованої на досягнення економічного ефекту, у виконанні операцій з придбання послуг. Щодо податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 17.02.2017 №, та податкових повідомлень-рішень від 05.10.2016 №, №, №, №, №, то перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» положень Податкового кодексу України, а саме: неподання податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік, за 2014 рік до Гайсинської ОДПІ (податкове повідомлення-рішення №) та заниження плати за землю, що справляється у формі орендної плати за землю по Гайсинській міській раді за 2013 - 2015 роки у загальній сумі 4 630,56 грн. (податкове повідомлення-рішення №); неподання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2013 рік (податкове повідомлення-рішення №) та заниження плати за землю, що справляється у формі орендної плати за землю по Ізмаїльській міській раді за 2013 - 2014 роки у загальній сумі 1 779,74 грн (податкове повідомлення-рішення №); заниження плати за землю, що справляється у формі орендної плати за землю по Корсунь-Шевченківській міській раді за 2013 - 2015 роки у загальній сумі 10 545,20 грн (податкове повідомлення-рішення №). Крім того, в акті перевірки зазначено, що проведеною перевіркою встановлено порушення п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України, а саме: неподання реєстраційної заяви за ф.№1-ОПП до Криворізької північної ОДПІ для взяття на облік за неосновним місцем обліку (податкове повідомлення-рішення №002292201). Враховуючи зазначене, вважає, що відсутні причини для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Просив суд в задоволенні позову відмовити з наведених у відзиві підстав.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якому заперечив проти доводів відповідача (т.13 а.с.179-224).

Суд, розглянувши адміністративну справу за правилами загального позовного провадження, заслухавши представників сторін, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, встановив наступне.

ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» є юридичною особою та перебувала за основним місцем обліку у ДПІ у м.Івано-Франківську ГУ ДФС в Івано-Франківській області як платник податків і зборів.

ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків зборів, єдиного соціального внеску, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, про що складено акт перевірки №517/09-19-14-01/3176114 від 08.09.2016 (а.с.58-173 т.1), в якому зазначено про порушення ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» вимог податкового законодавства, а саме:

- п.п.14.1.27, 14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1., пп.138.10.2, п. 138.1, 138.2, 138.10 ст.138 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139,п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого товариствм завищено від'ємне значення суб'єкта оподаткування податку на прибуток за 2015 рік у сумі 1 036 770 грн та занижено податку на прибуток за 2013 рік в сумі 1 689 492 грн., за 2014 рік в сумі 675 334 грн та за 2015 рік в сумі 946 536 грн;

- п.102.1, п.102.5 ст.102.1, пп.192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1, п.192.2 ст.192, п.192.1, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено заниження до сплати в бюджет податку на додану вартість в сумі 1639485 грн;

- п.63.3 ст.63 ПК України щодо неподання товариством реєстраційної заяви за ф.№1-ОПП до Криворізької північної ОДПІ для взяття на облік за неосновним місцем обліку;

- п.49.2 ст.49, п.286.2 п.286.4 ст.286 ПК України щодо неподання податкової декларації до Гайсинської ОДПІ за земельною ділянкою, що перебувала у користуванні в м.Гайсин, вул.Південна, 16 (Договір оренди від 20.01.2012), неподання податкової декларації за новоукладеним договором оренди до Гайсинської ОДПІ за земельною ділянкою, що перебувала у користуванні в м.Гайсин, вул.Південна,16 (Договір оренди від 22.04.2014) в 2014 році, неподання податкової декларації за новоукладеним договором оренди в 2013 році до Ізмаїльської ОДПІ за земельною ділянкою, що перебувала у користуванні в м.Ізмаїл, вул.Гагаріна, 3-а (Договір оренди від 28.08.2013);

- п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України, в результаті чого товариством занижено плату за землю, що справляється у формі орендної плати за земельними ділянками, що перебували у користуванні товариства (том 1 а.с.58-173).

На підставі даного акту перевірки 05.10.2016 відповідач виніс та направив позивачу податкові повідомлення-рішення:

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 3 902 569 грн;

-№, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн;

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 2 224,68 грн;

-№, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 1 020 грн;

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 6 338, 30 грн;

-№, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 2 040 грн;

-№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 15 135, 00 грн (том1 а.с.40, 42, 44, 48, 49, 53, 54).

Позивач не погодився з висновками акту перевірки №517/09-19-14-01/3176114 від 08.09.2016 і з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх в адміністративному порядку до ДФС України (том 1 а.с.221-249, том 2 а.с.1-22).

За результатами розгляду скарги ДФС України прийняло рішення за №28180/6/99-99-11-01-01-25 від 27.12.2016, яким скаргу позивача задоволено частково (том 2 а.с.28-42, том 3 а.с.155-162), а саме:

-скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та донарахування податку на прибуток по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником грошовими коштами на користь ТОВ «Делівенс», ТОВ «Торгсервіс-Про», ТОВ «Нормал Плюс» і по взаємовідносинах з ТОВ «Агро-Союз-Україна» та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін;

-скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині донарахованого податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «Агро-Союз-Україна» та ТОВ «Дніпро-Кріль» та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін;

- скасовано податкове повідомлення-рішення № у частині нарахування орендної плати за землю у сумі 1562,8 грн. та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін;

- залишено без змін податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №.

З урахуванням зазначеного рішення ДФС України відповідач 15.02.2017 прийняв нові податкові повідомлення-рішення, а саме:

-податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб у розмірі 13 181,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 2 111 865, 00 грн.

-податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 890 570 грн. (том 3 а.с.201-203).

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2017 та податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2017 слугував висновок відповідача про те, що господарські операції ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» за період з 01.01.2013 по 31.03.2014, ТОВ Делівенс та ТОВ «Торгсервіс-Про» за 2013-2015 не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, у зв'язку з цим вищезазначені контрагенти-постачальники не могли фактично здійснювати господарські операції, а тому такі операції є безтоварними. А тому позивач протиправно сформував витрати та податковий кредит по взаємовідносинах із вказаними контрагентами.

Підставою для винесення податкових повідомлень-рішень № від 15.02.2017, №, №, №, №, № від 05.10.2016 слугували висновки податкового органу про те, що товариством не подано податкових декларацій з плати за землю, занижено плату за землю та не подано реєстраційної заяви форми №1-ОПП для взяття на облік за неосновним місцем обліку.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

При вирішенні спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2016, суд зазначає наступне.

Оскаржуваним рішенням встановлено порушення позивачем вимог п.63.3 ст.63 ПК України в частині неподання реєстраційної заяви форми №1-ОПП до Криворізької північної ОДПІ для взяття на облік за неосновним місцем роботи та застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510 грн.

Так, відповідно до п.63.3 ст.63 ПК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних справовідносин) з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об'єктів оподаткування або об'єктів, які пов'язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об'єктами оподаткування і об'єктами, пов'язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв'язку з якими у платника податків виникають обов'язки щодо сплати податків та зборів. Такі об'єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов'язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об'єкти оподаткування і об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об'єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до ст.63 ПК України наказом Міністерства фінансів України N 1588 від 09.12.2011 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (Форми N№ 1-ОПП, 2-ОПП, 4-ОПП, 4-УРП, 14-ОПП, 12-ОПП, 7-ОПП, 16-ОПП, 11-ОПП, 6-ОПП, 15-ОПП, 8-ОПП, 24-ОПП, 25-ОПП, 26-ОПП, 27-ОПП, 22-ОПП, 10-ОПП, 28-ОПП, 23-ОПП, 18-ОПП, 19-ОПП, 1-РПП, 5-ОПП, 20-ОПП), в п.7.1 Розділу VII якого передбачено, що якщо відповідно до законодавства в платника податків, крім обов'язків щодо подання податкових декларацій (розрахунків, звітів) та/або нарахування, утримання або сплати (перерахування) податків, зборів на території адміністративно-територіальної одиниці за своїм місцезнаходженням, виникають такі обов'язки на території іншої адміністративно-територіальної одиниці, то такий платник податків зобов'язаний стати на облік за таким неосновним місцем обліку у відповідному контролюючому органі.

Для взяття на облік за неосновним місцем обліку платник податків зобов'язаний протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об'єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню чи пов'язані з оподаткуванням, подати до відповідного контролюючого органу реєстраційну заяву за формою № 1-ОПП або формою № 5-ОПП з позначкою "облік за неосновним місцем обліку". Дані заяви про взяття на облік за неосновним місцем обліку вносяться до Єдиного банку даних юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб (п.7.2 Розділу VII Порядку).

Згідно із п.117.1 ст.117 ПК України нНеподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

Як встановлено судом, 27.01.2015 позивач уклав із Криворізькою міською радою договір оренди земельної ділянки №2015028 від 27.01.2015 для обслуговування складського приміщення, однак не подав реєстраційної заяви форми №1-ОПП до Криворізької північної ОДПІ для взяття на облік за неосновним місцем роботи (а.с.90-110 т.11).

Відтак, відповідач правомірно визначив позивачу суму штрафних санкцій за вказане порушення, а тому податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 винесено правомірно.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2016 та податкового повідомлення-рішення № від 05.10.2016, суд зазначає наступне.

Оскаржуваними рішеннями встановлено порушення позивачем вимог п.49.2 ст.49, п.286.2, п.286.4 ст.286 ПК України в частині неподання позивачем податкових декларацій з плати за землю за 2013 рік до Гайсинської оДПІ, Ізмаїльської оДПІ, за 2014 рік до Гайсинської оДПІ за новоукладеними договорами оренди земельних ділянок та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020 грн. (по Ізмаїлу) та 2040 грн. (по Гайсину) (а.с.14-37, 62-75, 76-81 т.9, а.с.1-32, 58-89 т.11).

Відповідно до п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п. 286.3. ст.286 ПК України платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

У п.286.4 ст.286 ПК України визначено, що за нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним. У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Як встановлено судом, 20.01.2012 позивач уклав із Гайсинською міською радою договір оренди земельної ділянки, 22.04.2014 позивач уклав із Гайсинською міською радою договір оренди земельної ділянки, 28.08.2013 позивач уклав із Ізмаїльською міською радою договір оренди земельної ділянки, однак за новоукладеними договорами оренди земельних ділянок не подав податкові декларації з плати за землю.

Відтак, відповідач правомірно визначив позивачу суму штрафних санкцій у розмірі 1020 грн. та 2040 грн. за вказані порушення, а тому податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 та податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 винесено правомірно.

Стосовно податкових повідомлень-рішень №, № від 05.10.2016 та податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2017 суд зазначає наступне.

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України в частині заниження товариством плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельними ділянками, що перебували у користуванні та збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати за земельну ділянку в м.Гайсин за 2013,2014, січень-липень 2015 року в розмірі 4630,56 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1707,47 грн. (а.с.62-75 т.9, а.с.1-32 т.11).

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України в частині заниження товариством за 2013-2014 роки плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельну ділянку у м.Ізмаїлі, вул.Гагаріна,3а, що перебувала у користуванні товариства та збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати в розмірі 1779,74 грн. і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 444,94 грн. (а.с.14-37, 76-81 т.9, а.с.58-89 т.11).

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269, п.п.270.1.1. п.270.1 ст.270, п.281.1 п.288.2, п.288.3, п.288.4, п.288.5 ст.288, п.289.1 ст.289 ПК України в частині заниження товариством за 2013-2015 роки плати за землю, що справляється у формі орендної плати за земельну ділянку у м.Корсунь-Шевченківський, вул.Ювілейна,54а, що перебувала у користуванні товариства та збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати в розмірі 10545,20 грн. і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2636,3 грн. (а.с.38-61, 82-88 т.9, а.с.111-139 т.11).

Відповідно до п.п.269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п. 270.1.1. п.270.1 ст.270 ПК України).

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

В п.288.2 ст.288 ПК України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п.288.3 ст.288 ПК України).

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4 ст.288 ПК України).

Згідно із п.288.5 ст.288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (п.п. 288.5.1); не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом;в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки (288.5.2.); може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (288.5.3.)

Відповідно до п.289.1 ста.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування (п. 123.1. ст.13 ПК України).

Як встановлено судом, у позивача перебувала у користуванні земельна ділянка в м.Гайсин, вул.Південна,16, за користування якої позивачем було зменшено податкові зобов»язання зі сплати орендної плати, а відповідачем за результатами перевірки збільшено суму грошового зобов'язання товариства з орендної плати за земельну ділянку за 2013, 2014, січень-липень 2015 року в розмірі 4630,56 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1707,47 грн..

Відтак, відповідач правомірно визначив позивачу суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю та суму штрафних санкцій за вказані порушення, а тому податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 винесено правомірно.

Як встановлено судом, у позивача перебувала у користуванні земельна ділянка в м.Ізмаїлі, вул.Гагаріна,3а, за користування якої позивачем було зменшено податкові зобов»язання зі сплати орендної плати, а відповідачем за результатами перевірки збільшено суму грошового зобов'язання товариства з орендної плати за земельну ділянку за 2013-2014 роки в розмірі 1779,74 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 444,94 грн.

Відтак, відповідач правомірно визначив позивачу суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю та суму штрафних санкцій за вказані порушення, а тому податкове повідомлення-рішення № від 05.10.2016 винесено правомірно.

Як встановлено судом, у позивача перебувала у користуванні земельна ділянка в м.Корсунь-Шевченківський, вул.Ювілейна,54а, за користування якої позивачем було зменшено податкові зобов»язання зі сплати орендної плати, а відповідачем за результатами перевірки збільшено суму грошового зобов'язання товариства з орендної плати за земельну ділянку за 2013-2015 роки в розмірі 10545,20 грн. та визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2636,30 грн.

Відтак, відповідач правомірно визначив позивачу суму грошового зобов'язання з орендної плати за землю та суму штрафних санкцій за вказані порушення, а тому податкове повідомлення-рішення № від 15.02.2017 винесено правомірно.

Доводи представника позивача про те, що вказані податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, № від 05.10.2016, № від 15.02.2017 винесені відповідачем неправомірно, оскільки відповідно до Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державно фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №22 від 31.07.2014, провести перевірку товариства та скласти акт перевірки мав контролюючий орган за неосновним місцем обліку (Гайсинська ДПІ, Ізмаїльська ДПІ, Корсунь-Шевченківська ДПІ) та направити акт до контролюючого органу за основним місцем обліку для прийняття податкових повідомлень-рішень, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Методичні рекомендації щодо порядку взаємодії між підрозділами органів ДФС при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків (далі - Методичні рекомендації) розроблено відповідно до вимог Податкового кодексу України та рекомендовано для застосування посадовими (службовими) особами органів ДФС (з урахуванням визначених статтею 191 Кодексу функцій) при організації, проведенні та реалізації матеріалів документальних перевірок платників податків з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДФС тощо.

Відповідно до п.1.2.1 Методичних рекомендацій рішення про проведення документальної планової, позапланової та фактичної перевірки відповідно до пункту 77.4 статті 77, пункту 78.4, статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 80.2 статті 80 та пункту 81.1 статті 81 Кодексу оформлюється наказом, який підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДФС. У такому наказі зазначається серед іншого найменування органу ДФС, який його видав та органу ДФС, який буде проводити таку перевірку (у випадках призначення такої перевірки органом ДФС вищого рівня відповідно до підпунктів 78.1.5 та 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Кодексу) тощо.

Вказане положення відповідає вимогам щодо проведення документальних планових перевірок, закріпленим у ст.78 ПК України.

Відтак, оскільки в наказі про проведення документальної планової перевірки позивача визначено ГУ ДФС в Івано-Франківській області як контролюючий орган, уповноважений на її проведення, відповідачем правомірно проведено таку перевірку та в межах повноважень прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Стосовно скасування податкового повідомлення-рішення № та податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2017, суд зазначає наступне.

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.п.14.1.27, 14.1.36 п.14.1 ст.14, пп.138.1.1., пп.138.10.2, п. 138.1, 138.2, 138.10 ст.138 пп.139.1.9 п.139.1 ст.139,п.44.1, п.44.2, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого товариством завищено від'ємне значення суб'єкта оподаткування податку на прибуток за 2015 рік у сумі 1 036 770 грн та занижено податку на прибуток за 2013 рік в розмірі 1 689 492 грн., і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 422373грн.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2017 слугував висновок відповідача про безтоварність господарських операцій ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» за період з 01.01.2013 по 31.03.2014, які не підтверджуються стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів, у зв'язку з цим вищезазначені контрагенти-постачальники не могли фактично здійснювати господарські операції.

Оскаржуваним рішенням № встановлено порушення позивачем вимог п.102.1, п.102.5 ст.102, пп.192.1.1, пп.192.1.2, п.192.1, п.192.2 ст.192, п.198.2, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, ст.201 ПК України в частині заниження товариством до сплати в бюджет податку на додану вартість за період з січня по червень 2014, з вересня по грудень 2014, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень 2015 в розмірі 593 713 грн. і визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 296 857 грн.

Підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 15.12.2017 слугував висновок відповідача про те, що ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» по взаємовідносинах із ТОВ «Делівенс» та ТОВ «Торгсервіс-Про» завищило податковий кредит за період з 2014 по 2015 роки в розмірі 593 713 грн., оскільки господарські операції носили безтоварний характер.

Відповідно до п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно із п.п.14.1.36. п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п.44.1. ст..44 ПК України).

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

В п.138.1 ст.138 ПК України зазначено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (п.п.138.1.1. п.138.1 ст.138 ПК України).

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п.138.2. ст.138 ПК України).

Згідно із п.п.138.10.2. п.138.10 ст.138 ПК України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством: витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів загальногосподарського використання (оперативна оренда (у тому числі оренда легкових автомобілів), придбання пально-мастильних матеріалів, стоянка, паркування легкових автомобілів, страхування майна, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення, охорона).

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (п.п. 139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України).

Згідно із п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

В п.198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

В п.201.1 ст.201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця (п. 201.4. ст.201 ПК України).

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання послуг від 03.01.2013 за №5, укладеного між відповідачем та ТзОВ «Лантіком», останнє надало позивачу послуги з очищення віконних жалюзі, радіаторів, систем опалення ангару і приміщення АБК, території підприємств від снігу, консервації системи поливу (том 2 а.с.43-71, а.с.104-106 т.9, а.с.133-158 т.10).

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 1920 000 грн. в тому числі ПДВ 320 000 грн. (том 2 а.с.44).

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №11 та 12 від 30.01.2013 на загальну суму 492 000 грн, актом виконаних робіт №13,14 та 15 від 31.01.2013 на загальну суму 1 428 000 грн (том 2 а.с.45 - 49), а також податковими накладними №560 та 562 від 30.01.2013 та №563, 564 та 565 від 31.01.2013 (том 2 а.с.50-54) та банківськими виписками (том 2 а.с. 55-71).

03.01.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Фатрон» укладено договір про надання послуг №10 від 03.01.2013, відповідно до якого останнє надало позивачу послуги з організації перевезення майна, підготовки та консервації заправної станції, розбирання огорожі полів, зачищення стін складу №4 та реставрації залізних сходів (том2 а.с.72-101, а.с.95-97 т.9, а.с.159-185 т.10).

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 2 160 000 грн в тому числі ПДВ 360 000 грн. (том 2 а.с.73).

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №38 від 29.01.2013 та № 39,40, 41, та 42 від 31.01.2013 на загальну суму 2 160 000 грн (том 2 а.с.74-78), а також податковими накладними №388 від 29.01.2013 та №389-№392 від 30.01.2013 (том 2 а.с.79-83) та банківськими виписками (том 2 а.с.84-101).

18.02.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Фай-Торг» укладено договір про надання послуг № 18/021 від 18.02.2013, відповідно до якого останнє надало позивачу послуги з санації підземних трубопроводів та комунікацій, укріпленню водопровідного стоку складу №2, по прочищенню дощоприймачів, по обстеженню центральної вентиляційної системи, по прочищенню кондиціонерів, по профілактичній прочистці липневої каналізації, по сервісному ремонту та обслуговуванню дощувальної машини, по сервісному ремонту та обслуговуванню зрошувальної системи, по обслуговуванню воріт контрольно-пропускного пункту, по технічному обслуговуванню шлагбаумів, по сервісному обслуговуванню водонапірної станції, по технічному обслуговуванню системи вентиляції, по зачищенні огорожі закритої стоянки, по закріпленню бордюрів по периметру території, по очищенню зовнішніх профільних листів складу №2, по обслуговуванню насосної станції, по очищенню килимового покриття в офісі і ангарі (том 2 а.с.102-203, а.с.98-103 т.9, а.с.186-269 т.10).

Протоколами №1, №2, №3 та №4 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 6 158 000 грн в тому числі ПДВ 1 026 333,33 грн. (том 2 а.с.103-106).

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №16 №17 від 29.03.2013 на загальну суму 560 000, 00 грн в тому числі ПДВ 93 333,33 грн, № 211, №212, №213 та № 214 від 30.04.2013 на загальну суму 9000 000 грн в тому числі ПДВ 150 000 грн, №401, №402 від 25.06.2013 на загальну суму 736 000 грн в тому числі ПДВ 122 666,66 грн, №403, №404 від 26.06.2013 на загальну суму 676 000 грн в тому числі ПДВ 112 666, 66 грн, №405, №406 від 27.06.2013 на загальну суму 1 138 000 грн в тому числі ПДВ 189 666, 66 грн, №450, №451 та №452 від 30.07.2013 на загальну суму 918 000 грн в тому числі ПДВ 153 000 грн, « 463, №464 та №465 від 31.07.2013 на загальну суму 1 230 000 грн в тому числі ПДВ 205 000 грн (том 2 а.с.107-124).

На підтвердження факту виконаних робіт позивачем також надано податкові накладні та банківські виписки (том 2 а.с.125-203).

01.08.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Відар ТД» укладено договір про надання послуг № 21/08 від 01.08.2013, відповідно до якого останнє надало позивачу послуг з укріплення огорожі складу №10, переоснащенню та упорядкуванню складського обладнання на складі №4, консервації систем поливу підприємства, по демонтажу та перенесенню гофролистів, розбиранню огорож полів (том 2 а.с.204-240, а.с.84-94 т.9, а.с.113-132 т.10).

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 425 000 грн в тому числі ПДВ 70 880 грн. (том 2 а.с.205).

Факт виконання робіт підтверджується актом виконаних робіт №181 від 29.11.2013 на загальну суму 425 000 грн в тому числі ПДВ 70 880 грн (том 2 а.с.206). Поряд з тим, позивачем надано податкові накладні та банківські виписки (том 2 а.с.206-212).

Крім того, 29.07.2013 між ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» та ТзОВ «Відар ТД» укладено договір про надання послуг № 29/071 від 29.07.2013 відповідно до якого останнє надало позивачу послуги з очищення загальної системи поливу, по санації та очищенню водопровідної системи ангару, послуги по підготовці офісного обладнання ангару до демонтажу та перевезення (том 2 а.с.213).

Протоколом №1 до зазначеного договору було погоджено договірну ціну послуг у розмірі 600 000 грн в тому числі ПДВ 100 000 грн. (том 2 а.с.214).

Факт виконання робіт підтверджується актами виконаних робіт №178 від 28.08.2013, №179 від. 29.08.2013 та №180 від 30.08.2013 на загальну суму 600 000 грн, в тому числі ПДВ 100 000 грн (том 2 а.с.215-217). Поряд з тим, позивачем надано податкові накладні та банківські виписки (том 2 а.с.218-224).

Виходячи з наведених норм та проаналізувавши зібрані у справі докази щодо проведених господарських операцій ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» та їх зв'язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість, суд встановив, що між даними постачальниками та позивачем були проведені господарські операції, які носили реальний характер.

Вказані обставини підтверджуються первинними бухгалтерськими документами: укладеними договорами про надання послуг (виконання робіт), протоколами до них, виконання яких було підтверджено актами приймання-виконання наданих послуг (робіт), податковими та видатковими накладними, проведенням оплати за надані послуги (виконані роботи), а також іншими документами, як-от дорученнями уповноваженим особам позивача на допуск працівників контрагентів на територію товариства для виконання договірних зобов»язань тощо, що в сукупності свідчить про фактичне отримання товариством послуг від контрагентів та фактичне понесення товариством витрат.

Суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Досліджені в судовому засіданні зазначені вище первинні документи підтверджують факти надання та отримання робіт, послуг у контрагентів ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД».

Стосовно висновків податкового органу щодо відсутності деталізації опису господарської операції у первинних документах (актах виконаних робіт), то ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена, про що зазначено у рішенні ДФС про результати розгляду скарги від 27.12.2016 з посиланням на рішення Верховного суду України (а.с.37 т.2).

Суд погоджується із доводами позивача про те, що на момент проведення вищевказаних фінансово-господарських операцій ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» мали господарську правосуб'єктність: в установленому законом порядку були зареєстровані як юридичні особи - суб'єкти господарювання, взяті на облік як платники податку на додану вартість (а.с.156-167, а.с.225-247 т.13).

Стосовно доводів представника відповідача про те, що основними видами діяльності вказаних контрагентів були інші види діяльності, ніж ті, що стосувалися наданих послуг, то суд зазначає, що податковим органом не враховано інші види діяльності вказаних вище підприємств, які зазначені у ЄДРПОУ, та до яких відносяться і види діяльності з приводу наданих послуг (а.с.156-167, а.с.225-247 т.13).

Представлені позивачем під час проведення перевірки документи, а саме: договори, протоколи до договорів, податкові та видаткові накладні, платіжні документи свідчать про виникнення цивільних прав та обов'язків, а також про фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, та є достатніми доказами на підтвердження здійснення господарських операцій, однак відповідач їх безпідставно не взяв до уваги.

Крім того, відповідачем не проводилися зустрічні перевірки контрагентів позивача та не доведено суду, що для виконання цими підприємствами робіт (надання послуг) згідно укладених з позивачем договорів не могли залучатися особи (фізичні чи юридичні) на підставі цивільних договорів.

Надані суду довідки форми 1-ДФ, складені контрагентами позивача за 2013-2014, стосуються нарахування податковими агентами доходів на користь фізичних осіб, і не свідчать про незалучення до виконання робіт фізичних осіб-підприємців чи юридичних осіб на договірних умовах (а.с.163-172 т.3).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, суд зазначає, що платник податків не несе і не може нести відповідальності за іншого платника, навіть, якщо вони перебували між собою у господарських взаємовідносинах. Висновки контролюючого органу прямо суперечать практиці Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами як джерело права.

У п.38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007 суд вказав на те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб за відсутності зловживання з їх боку.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність ані за несплату податків своїми контрагентами та ведення ними податкового обліку, ані за можливу недостовірність відомостей про них, за умови необізнаності щодо неї, як і не може нести відповідальність за інші дії контрагента.

При цьому слід зазначити, що відповідачем доказів визнання договорів, укладеними позивачем з контрагентами, нікчемними або такими, що не відповідають закону, суду не надано.

Натомість, представник позивача надав суду постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 року (справа №804/2331/16), залишену без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017, якою задоволено позов ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25.11.2015 щодо збільшення товариству грошових зобов»язань з ПДВ по взаємовідносинах з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД» за період з 01.03.2012 по 31.03.2014 (а.с.140-156 т.11). Ухвалою Верховного Суду від 23.02.2018 касаційну скаргу Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області повернуто скаржнику (а.с.157-161 т.11).

Вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, також підтверджується реальність господарських операцій з ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД», хоча судами і дається оцінка правомірності формування сум податкового кредиту по вказаним господарським операціям.

Стосовно господарських відносин ТзОВ «Корпорація «Агро-Союз» із ТОВ «Делівенс» та ТОВ «Торгсервіс-Про», суд зазначає що між позивачем та вказаними контрагентами були укладені договори про надання певних послуг: щодо ремонту каналізаційно-насосної станції, ремонту свердловин, очищенню водопровідних стоків території, щодо демонтажу та монтажу стелажного обладнання; щодо технічного обслуговування системи опалення для підготовки до зими на складах, по офісу, адмінбудівлях, послуги консервації та підготовки поливу до зимового сезону відповідно.

На підтвердження виконаних робіт (наданих послуг) і податковому органу, і суду було подано первинні документи: укладені договори про надання послуг (виконання робіт), протоколи до них, виконання яких було підтверджено актами приймання-виконання наданих послуг (робіт), податковими накладними, проведенням оплати за надані послуги (виконані роботи) (а.с.212-230 т.3, а.с.231-250 т.3, а.с.111 т.9).

Відтак висновок податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту за період з 2014 по 2015 роки в розмірі 593 713 грн. по взаємовідносинах з даними контрагентами є необґрунтованим, оскільки господарські операції підтверджуються наведеними вище первинними документами, що свідчать про фактичне отримання товариством послуг від контрагентів, фактичне понесення товариством витрат та віднесення ПДВ до податкового кредиту. А доводи представника відповідача щодо безтоварності господарських операцій та не розкриття їх змісту у первиних документах, суд вважає безпідставними з огляду на зазначене вище обґрунтування по взаємовідносинах із контрагентами ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД».

При цьому суд враховує те, що відповідачем було допущено помилку при обчисленні грошового зобов»язання позивачу щодо завищення ним податкового кредиту в розмірі 58713 грн., про яку він самостійно зазначив у відзиві на позов.

Відтак, з урахуванням наведеного, висновки податкового органу про безтоварність господарських операцій із контрагентами ТзОВ «Лантіком», ТзОВ «Фатрон», ТзОВ «Фай-Торг», ТзОВ «Відар ТД», ТОВ «Делівенс» та ТОВ «Торгсервіс-Про» не є підставою для позбавлення платника податку права на податковий кредит з податку на додану вартість та на віднесення до валових витрат понесені витрати у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту та понесених витрат, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на додану вартість на податковий кредит та формування витрат в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів чи відсутності у контрагентів основних фондів, кваліфікованого персоналу тощо.

Таким чином, для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість та податку на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового кредиту платника податків.

За наведених підстав, доводи відповідача про відсутність реального виконання господарських операцій та безтоварність операцій є необгрунтованими, а тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно сформовано валові витрати та податковий кредит за госпдарськими операціями із вищенаведеними контрагентами у зв'язку з придбанням робіт (послуг).

Крім того, слід зазначити, що відповідачем у податковому повідомленні-рішенні № від 15.02.2017 в порушення вимог ст.123 ПК України визначено розмір штрафних (фінансових) санкцій не в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, а у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, оскільки факту повторності не було, про що свідчить постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.08.2016 року (справа №804/2331/16) (а.с.148-156 т.11).

Стосовно доводів представника позивача про те, що відповідачем з порушенням строків винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 15.02.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (п.86.7 ст.86 ПК України).

Відтак, податкові повідомлення рішення від 05.10.2016 були винесені у визначений законом строк, оскільки заперечення на акт перевірки були подані позивачем до відповідача та зареєстровані 23.09.2016, далі протягом 7 робочих днів відповідачем вони були розглянуті (з 26.09.2016 по 04.1.2016) та протягом 3 робочих днів (з 05.10.16 по 07.10.2016) були винесені оскаржувані рішення від 05.10.2016.

Згідно із п.56.1. ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (п.56.2. ст.56 ПК України).

Згідно із п.56.3. ст.56 ПК України скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку (п.56.8. ст.56 ПК України).

В п.56.9. ст.56 ПК України закріплено, що керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Як встановлено судом, скарга позивача на податові повідомлення-рішення від 05.10.2016 була зареєстрована у ДФС України 31.10.2016 та з урахуванням рішення ДФС України від 10.11.2016 розгляд даної скарги було продовжено до 29.12.2016. 27.12.2016 ДФС України прийняла рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу задоволено частково: скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток та донарахування податку на прибуток по операціях за період 2015 року, щодо яких підтверджено здійснення оплати скаржником грошовими коштами на користь ТОВ «Делівенс», ТОВ «Торгсервіс-Про», ТОВ «Нормал Плюс» і по взаємовідносинах з ТОВ «Агро-Союз-Україна» та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін; скасовано податкове повідомлення-рішення № в частині донарахованого податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «Агро-Союз-Україна» та ТОВ «Дніпро-Кріль» та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін; скасовано податкове повідомлення-рішення № у частині нарахування орендної плати за землю у сумі 1562,8 грн. та штрафних санкцій у відповідному розмірі, а в іншій частині рішення залишено без змін; залишено без змін податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, №.

З урахуванням зазначеного рішення ДФС України відповідач 15.02.2017 прийняв нові податкові повідомлення-рішення №, № (том 3 а.с.201-203).

Відповідно до п.58.1 ст.58 ПК України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України N 1236 від 28.11.2012 затверджено Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, відповідно до п.3.4. якого якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов'язання, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість зменшується, то до платника податків направляється податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов'язання, якому присвоюється номер та яке вноситься до відповідного реєстру податкових повідомлень-рішень у порядку, передбаченому пунктом 3.3 цього розділу.

Податкове повідомлення-рішення складається згідно з цим пунктом органом державної податкової служби, який склав податкове повідомлення-рішення, протягом 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким органом рішення за результатами адміністративного або судового оскарження.

Оскільки рішення ДФС про результати розгляду скарги від 27.12.2016 надійшли до відповідача 06.02.2017, податкові повідомлення-рішення № та № від 15.02.2017 прийняті відповідачем з порушенням строку, встановленого законом: 3 робочих днів з дня, що настає за днем отримання таким органом рішення за результатами адміністративного або судового оскарження.

А тому суд вважає обгрунтованими доводи представника позивача з цього приводу, однак зазначає, що порушення відповідачем вказаних строків фактично не спричинило негативних наслідків для позивача, а тому не може слугувати окремою підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, винесених 15.02.2017.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 15.02.2017 та № від 15.02.2017 та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Щодо розподілу судових витат, то в ч.3 ст.139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивачу задоволено позовні вимоги майнового характеру в частині скасування податкових повідомлень-рішень, якими визначено грошові зобов»язання товариства на суму 3 002 426 грн., підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 45036,52 грн. відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № від 15.02.2017, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 111 865 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області № від 15.02.2017, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 890 570 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" сплачений судовий збір в розмірі 45 036, 52 грн (сорок п'ять тисяч тридцять шість гривень п'ятдесят дві копійки).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агро-Союз" (, 52511, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с.Майське, вул.Герцена, буд.16);

Головне управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, 76018, м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності, буд.20).

Суддя Лучко О.О.

Рішення складене в повному обсязі 10 грудня 2018 р.