Справа № 1540/3322/18
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2018-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2018 року м. Одеса Справа № 1540/3322/18

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.,

за участю: секретаря Ягенської К.О., представників: позивача ОСОБА_1, відповідача Головінського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування вимог та рішень про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в п.2.3.4. акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.2017р. зазначено, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) встановлено заниження на суму 8 464,79 грн. у квітні 2015р. У зв'язку з цим контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 10.01.2018р. Також, враховуючи донарахування 8 464,79 грн. єдиного внеску до ФОП ОСОБА_3 рішенням № від 11.01.2018р. застосовано штрафні санкції в розмірі 4 232,40 грн. Проте, в даному випадку контролюючий орган в акті перевірки взагалі не зазначив своїх розрахунків по сумам, які були внесені ним до таблиці розрахунку. При цьому, обґрунтовуючи заниження в квітні 2015р. суми єдиного внеску на 8 464,79 грн., в таблиці в пункті «Б» п.2.3.4. акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.201.7р. розрахунок наводиться в цілому за 2015р. та 2016р. Так, зазначено, що за даними звітів у 2015р. нараховано 88 059,14грн. (36,8%), а за даними перевірки - 95 798,79 грн.; та 8 473,40 грн. (3,6%), а за даними перевірки - 9 198,54 грн. Однак, відповідних розрахунків на підтвердження таких відомостей в акті немає, як і не містить акт відомостей про звіти, які взяті ним для розрахунків. Тому, висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_3 нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати на суму 8 464,79 грн. у квітні 2015р., є нечітким та незрозумілим та таким, не може бути перевіреним, а отже незаконним. Також 16.03.2018 ФОП ОСОБА_3 отримала від ГУ ДФС України в Одеській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 02.2018р. №Ф-14769-17. Як зазначено у вимозі, станом на 31.01.2018р. заборгованість ОСОБА_3 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 12494,00 грн., з яких недоїмка - 4494,16 грн., штрафи -7999,84 грн. В такій вимозі відсутнє посилання на підставу її прийняття, що є порушенням частини третьої ст.9 Закону №2464-VI. Прийняті на підставі акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.2017р. рішення позивач отримала від ГУ ДФС в Одеській області 10 та 11 січня 2018р., та протягом встановленого частиною четвертою ст.25 Закону №2464-УІ строку (див. п. 130) оскаржила їх до Державної фіскальної служби України. Оскільки рішення за наслідками розгляду скарги позивача було прийняте ДФС України 22.02.2018р., то відповідач не мав законних підстав для винесення 12.02.2018р., тобто під час триваючої процедури узгодження зобов'язання, вимоги про додаткову сплату недоїмки та штрафних санкцій з єдиного внеску за період діяльності за який вже прийнято відповідне рішення та яке оскаржується платником. У зв'язку з цим вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2018р. №Ф-14769-17 суперечить положенням частини 14 ст.25 Закону №2464-VI. В п.2.3.2. акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.2017р. зазначено, що ФОП ОСОБА_3 не надала до контролюючого органу за основним місцем обліку у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів-доходів і зборів» за квітень 2015р. Відповідно до квитанції ФОП ОСОБА_3 надала Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів 05 травня 2015р. (номер реєстрації звіту в РЗО: 28891). В квитанції зазначений результат обробки: автоматична обробка електронного документу/звіту виконана вдало (перелік попереджень за наявності). Дані завантажено до Реєстру застрахованих осіб. Тому, висновок акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.2017р. про ненадання ФОП ОСОБА_3 Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (Додаток 4) за квітень 2015р. та прийняте на підставі такого висновку Рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № від 11.01.2018р., є незаконними та спростовуються наданими письмовими доказами.

Представник ГУ ДФС в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що ГУ ДФС в Одеській області проведена документальна, планова, виїзна перевірка ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складений акт від 27.12.2017 №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1. Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464), визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Актом документальної планової виїзної перевірки від 27.12.2017 № 2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 встановлено порушення вимог п. 1, 2 ч. 1. ст. 7, п. 4 ч. 2 ст. 6, ч. 2. ст. 9, ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме: заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки на загальну суму 47 275,02 грн.; не подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень 2015 рік, внаслідок чого не нараховано та не сплачено єдиний внесок на суму 8 464,79 грн. із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового Договору (контракту) за квітень 2015 року. Таким чином, ГУ ДФС в Одеській області сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2018 №ф - , № Ф - , винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.01.20І8 № , від 11.01.2018 № та рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 11.01.2018 № на підставі акта документальної планової виїзної перевірки від 27.12.2017 № 2007/15-32-13-05/НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 11.07.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.09.2018 року клопотання представника позивача задоволено та продовжено строк підготовчого провадження до 11.10.2018 року.

Дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Щодо позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2018р. №Ф- та Рішення № від 11.01.2018р., суд зазначає наступне.

В п.2.3.4. акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.2017р. зазначено, що перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, а також утримання єдиного внеску із сум заробітної плати, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) встановлено заниження на суму 8 464,79 грн. у квітні 2015р.

У зв'язку з цим контролюючим органом винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 10.01.2018р.

Також, враховуючи донарахування 8 464,79 грн. єдиного внеску до ФОП ОСОБА_3 рішенням № від 11.01.2018р. застосовано штрафні санкції в розмірі 4 232,40 грн.

Проте, в даному випадку контролюючий орган в акті перевірки взагалі не зазначив своїх розрахунків по сумам, які були внесені ним до таблиці розрахунку.

При цьому, обґрунтовуючи заниження в квітні 2015р. суми єдиного внеску на 8464,79 грн., в таблиці в пункті «Б» п.2.3.4. акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.201.7р. розрахунок наводиться в цілому за 2015р. та 2016р.

Так, зазначено, що за даними звітів у 2015р. нараховано 88 059,14грн. (36,8%), а за даними перевірки - 95 798,79 грн.; та 8 473,40 грн. (3,6%), а за даними перевірки - 9 198,54 грн.

Однак, відповідних розрахунків на підтвердження таких відомостей в акті немає, як і не містить акт відомостей про звіти, які взяті ним для розрахунків.

Тому, висновок контролюючого органу про заниження ФОП ОСОБА_3 нарахування єдиного внеску з сум заробітної плати на суму 8 464,79 грн. у квітні 2015р., є нечітким та незрозумілим та таким, що не може бути перевіреним, а отже є необґрунтованим та не підтвердженим під час розгляду справи.

05 травня 2015р. ФОП ОСОБА_3 подала звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (Додаток 4) (номер реєстрації звіту в РЗО: 28891), в якому визначила, що загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті в квітні 2015 року становить 8815,74 грн..

Вказану суму єдиного внеску ФОП ОСОБА_3 сплатила двома частинами 16.04.2015 - у розмірі 4300,00 грн., та 28.04.2015 - у розмірі 4515,74 грн., всього на суму 8815,74 грн., що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку за 16.04.2015 та 28.04.2015.

Враховуючи наведене, відповідачем безпідставно встановлено порушення ФОП ОСОБА_3 п. 5 ст. 8, п.2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», та нараховано єдиного внеску на суму 8464,79 грн. за квітень 2015 року, і як наслідок складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) 10.01.2018 №Ф- у розмірі 8464,79 грн. та рішення № від 11.01.2018 застосування штрафних санкцій у розмірі 4232,40 грн. за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску яке є похідним від вимоги №Ф-, а тому, є не законними.

Щодо позовної вимоги скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2018 року №Ф-14769/17 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 16.03.2018 ФОП ОСОБА_3 отримала від ГУ ДФС України в Одеській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12 02.2018р. №Ф-14769-17.

Як зазначено у вимозі, станом на 31.01.2018р. заборгованість ОСОБА_3 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені становить 12494,00 грн., з яких недоїмка - 4494,16 грн., штрафи -7999,84 грн.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010р. (далі також - Закон №2464-VI).

Вимогами статей 4, частини другої ст.6 цього Закону визначено, що роботодавці - фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб, зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

В свою чергу органи доходів і зборів, відповідно до ч.3 ст.9 Закону №2464-VI, також мають право обчислювати єдиний внесок, однак таке обчислення здійснюється цим

органом лише у випадках, передбачених цим Законом, та на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Частиною одинадцятою ст.9 Закону №2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

У випадку нарахування єдиного внеску органом доходів і зборів, такий орган відповідно до ч. 4 ст.25 Закону №2464-VI, у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу її сплату.

При цьому під недоїмкою, у розумінні п.6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI, є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень частини четвертої ст.25 Закону №2464-VI у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження-вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов'язаний прийняти вмотивоване-рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов'язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або; оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Частини 10 та 11 ст.25 Закону №2464-VI передбачають застосування до платника єдиного внеску застосування штрафних санкцій та пені за не виконання; чи неналежне виконання обов'язків, передбачених цим Законом.

Як передбачено частиною чотирнадцятою ст.25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням про ще територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов'язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Застосовуючи вказані законодавчі положення випливає, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2018р. №Ф-14769-17 є необґрунтованою та незаконною.

В такій вимозі відсутнє посилання на підставу її прийняття, що є порушенням частини третьої ст.9 Закону №2464-VI.

Прийняті на підставі акту перевірки №2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 від 27.12.2017р. рішення позивач отримала від ГУ ДФС в Одеській області 10 та 11 січня 2018р., та протягом встановленого частиною четвертою ст.25 Закону №2464-УІ строку оскаржила їх до Державної фіскальної служби України.

Оскільки рішення за наслідками розгляду скарги позивача було прийняте ДФС України 22.02.2018р., то відповідач не мав законних підстав для винесення 12.02.2018р., тобто під час триваючої процедури узгодження зобов'язання, вимоги про додаткову сплату недоїмки та штрафних санкцій з єдиного внеску за період діяльності за який вже прийнято відповідне рішення та яке оскаржується платником.

У зв'язку з цим вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2018р. №Ф-14769-17 суперечить положенням частини 14 ст.25 Закону №2464-VI, та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2018 року №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.01.2018 № та рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 11.01.2018 № суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464), визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною першою ст. 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1. ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток); для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно ч. З ст. 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Відповідно ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 (у редакції що діяла до 01.01.2016), єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску; єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у відсотках до визначеної абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (за винятком винагороди за цивільно-правовими договорами) відповідно до класів професійного ризику виробництва, до яких віднесено платників єдиного внеску, з урахуванням видів їх економічної діяльності: з 01.01.2016 - встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2. ст. 9 Закону № 2464).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал,

до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що:

2015 - за даними платника сума доходу, на яку нараховується єдиний 1650483,41 грн. (сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини), за даними перевірки сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок 259352 грн.;

2016 - за даними платника сума доходу, на яку нараховується єдиний 365406,0 грн. (сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини) , за даними перевірки сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок - 431550,0 грн.;

ФОП ОСОБА_3 до ГУ ДФС в Одеській області надані Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) (далі по тексту Звіт та таблиця 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями»), у яких підприємцем було повідомлено, що сума чистого доходу, яка була заявлена в податкових декларації фізичної особи-підприємця:

за 2015 рік складає 1242644,78 грн., але відповідно додатку Ф4 до податковій декларації про майновий стан і доходи сума чистого оподатковуваного доходу становить -336460,22 грн., згідно гр.2 Звіту «сума доходу на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини» становить 165048,41 грн.;

за 2016 рік складає - складає 1071907,05 грн., але відповідно додатку Ф2 до податковій декларації про майновий стан і доходи сума чистого оподатковуваного доходу становить - 988828,95 грн. але у гр.2 «сума доходу на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини» становить 365406,0 грн.;

У зв'язку з вищевикладеним перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу ФОП ОСОБА_3, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок встановлено, що ФОП ОСОБА_3 невірно визначена сума доход, на яку нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини за 2015 рік на суму - 94303,59 грн. та за 2016 рік на суму - 66144,0 грн., що є порушення п.2, п.7 ст.7, п.11 ст.8 та п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування» із змінами та доповненням.

94303,59 грн./100 *34,7% (ставка ЄСВ 2015 рік ) =32723,34 грн.

66144 грн./100 *22 % (ставка ЄСВ 2016 рік) = 14551,68 грн.

Та разом сума ЄСВ становить 47275,02 грн.

Перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску встановлено, що ФОП ОСОБА_3 не надала звітність до контролюючого органу за основним місцем обліку у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, а саме за квітень 2015 року.

Згідно з п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску за загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. за №2464-УІ із змінами та доповненнями (далі ЗУ №2464-УІ) та п.1 розділу III «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум, нарахованого єдиного внеску», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 14.04.2015р. за №435 звітність надається протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Перевіркою встановлено, що підприємець в порушення п.4 ч.2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне старування» №2464-VI від 08.07.2010 р., п.1 розд.Ш «Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо: сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 14.04.20.15р. за №435., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 р. за №460/26905 не надана звітності за основним місцем обліку платника єдиного внеску, що дорівнює календарному місяцю, а саме за квітень 2015р.

ФОП ОСОБА_3 отримано квитанцію №1 на підтвердження відправлення звітності щодо сум, нарахованого єдиного внеску за квітень 2015 року (а.с. 64).

Суд зазначає, що підтвердженням поданої звітності є одночасно квитанція №1 та №2.

Окремо квитанція №1 свідчить лише про те, що звіт страхувальника успішно прийнято для подальшого опрацювання. Також зазначена квитанція містить інформацію, що за результатом приймання та обробки електронного звіту в Пенсійному фонді України буде сформовано другу квитанцію, що буде надіслана на електронну адресу, з якої було відправлено звіт.

Але квитанція №2 містить зауваження, щодо правильності заповнення звіту.(а.с. 105).

Таким чином позивачем не спростовані порушення викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 27.12.2017 № 2007/15-32-13-05/НОМЕР_1, а саме: порушення вимог п. 1, 2 ч. 1. ст. 7, п. 4 ч. 2 ст. 6, ч. 2. ст. 9, ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме: заниження суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки на загальну суму 47275,02 грн.; не подання звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за квітень 2015 рік.

Таким чином вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.01.2018 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.01.20І8 № , та рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 11.01.2018 № на підставі акта документальної планової виїзної перевірки від 27.12.2017 № 2007/15-32-13-05/НОМЕР_1 є законними, а позовні вимоги в цій чатсині задоволенню не підлягають.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову позивача.

Судові витрати розподілити за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу від 10.01.2018 року №Ф-.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про сплату боргу від 12.02.2018 року №Ф-14769-17.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 11.01.2018 року №.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області ( місцезнаходження: м.Одеса, вул.Семінарська 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати по сплаті судового збору у сумі 251,91грн. сплачені по платіжному дорученню №179 від 21.03.2018р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень п.15-5 Перехідних положень КАС України.

Повний текст виготовлений 29.10.2018 року.

Суддя Іванов Е.А.

.