Справа № 1640/3026/18
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 р. м. ХарківСправа № 1640/3026/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Калитки О. М.

суддів: Чалого І.С. , Кононенко З.О.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2018, суддя І інстанції С.О. Удовіченко, місце складання м. Полтава, повний текст складено 25.09.18 по справі № 1640/3026/18

за позовом Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області в якому просив скасувати постанову про накладення штрафу від 15 серпня 2018 року ВП №56696043 в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем не проведено об'єктивну перевірку правильності та повноти виконання судового рішення, чим грубо порушено права Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у виконавчому провадженні та норми частини першої та другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", яка визначає умови за яких виконавець має право застосовувати штраф до боржника та обов'язок виконавця щодо пересвідчення про невиконання боржником рішення суду зобов'язального характеру і з'ясування причин такого невиконання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі № 1640/3026/18 було відмовлено в задоволенні адміністративного позову Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області про скасування постанови про накладення штрафу.

Позивач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, справу розглядати без участі представника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 229 у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 21 лютого 2018 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду по справі №816/323/18 зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка працювала з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За результатами набрання вказаним рішенням законної сили 08 червня 2018 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №816/232/18 (а.с. 49).

03 липня 2018 року стягувач - ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою про примусове виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року по справі №816/323/18.

04 липня 2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56696043 (а.с. 51).

Боржнику надано 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Листом від 11 липня 2018 року Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повідомило державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №816/232/18 виконано 22 червня 2018 року і 03 липня 2018 року правильність призначення підтверджена управлінням з координації та контролю за виплатою пенсій. До листа додано протокол призначення пенсії, відповідно до якого пенсію ОСОБА_1 призначено із 07 травня 2018 року (а.с. 52-53).

15 серпня 2018 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в межах виконавчого провадження №56696043 винесено постанову про накладення на Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області штрафу в розмірі 5100 грн. (а.с. 55).

Як випливає із вищевказаної постанови підставою для накладення на боржника штрафу слугувало те, що у копії протоколу про призначення пенсії вказано дату призначення 07 травня 2018 року, хоча згідно рішення суду стягувачу - ОСОБА_1 необхідно призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка працювала у зоні відчуження, тобто з досягненням 55 років, а саме з 24 травня 2017 року.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років виникло на дату досягнення останнім 55 років, а не на дату набрання рішенням суду законної сили. Тому підстави для скасування постанови державного виконавця від 15 серпня 2018 року про накладення на Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області штрафу в розмірі 5100 грн., винесеної в межах виконавчого провадження №5669604 - відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов'язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, постанова рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2018 року, є обов'язковою до виконання на всій території України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання виконавчого листа №816/232/18 виданого Полтавським окружним адміністративним судом 08 червня 2018 року, державним виконавцем 04 липня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56696043 та зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка працювала з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На виконання постанови державного виконавця боржником, згідно протоколу призначення пенсії, призначено ОСОБА_1 пенсію із 07 травня 2018 року.

15 серпня 2018 року державним виконавцем накладено Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області штраф у розмірі 5100 грн.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 26 квітня 2017 року звернувся до Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03 серпня 2017 року № 22 у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на п'ять років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відмовлено.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За результатом розгляду справи №816/232/18 судом зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка працювала з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно частини другої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з пунктами 1.6 та 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку; днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Враховуючи наведене право ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років виникло на дату досягнення останнім 55 років, а не на дату набрання рішенням суду законної сили, оскільки рішенням суду лише підтверджено право ОСОБА_1 на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, однак не зобов'язано Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію на дату набрання законної сили таким рішенням.

При цьому призначення пенсії ОСОБА_1 поза межами встановленими рішенням суду по справі №816/232/18 порушує його право на отримання пенсії у повному розмірі, тобто за період від виникнення права на отримання пенсії по фактичну дату призначення такої пенсії.

Відповідно до листа управління №8062/07-15 від 18 вересня 2018 року (а.с. 65) Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не заперечує того факту, що пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується з 07 травня 2018 року.

Таким чином рішення суду по справі №816/232/18 від 21 лютого 2018 року фактично залишається не виконаним.

У свою чергу частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини першої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" ).

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем вірно винесено постанову від 15 серпня 2018 року про накладення на Лубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Полтавській області штрафу в розмірі 5100 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 у справі № 1640/3026/18 відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.09.2018 по справі №1640/3026/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України..

Головуючий суддя (підпис)О.М. Калитка
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 10.12.2018.