Справа № 405/3320/18
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2018-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/3320/18
Провадження №2-а/405/98/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2018 року. Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, в якому просив скасувати постанову серії ВР № 041075 від 20.01.2018 року, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.01.2018 року відповідачем було винесено оскаржувану ним (позивачем) постанову, відповідно до якої він (позивач) 20.01.2018 року о 09 год. 21 хв., керуючи транспортним засобом Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. В. Перспективна в м. Кропивницький, перед перестроюванням в інший ряд руху транспортних засобів не подав сигнал світловим покажчиком ліворуч відповідного маневру, чим порушив вимогу п. 9.2 «б» ПДР України.

Вказав, що зазначена постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він (позивач) 20.01.2018 року о 09 год. 21 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем НОМЕР_2 та рухаючись по вул. В. Перспективна в м. Кропивницький, при цьому, нікуди не збирався повертати чи перестроюватися, змінюючи рядність руху, більш того, враховуючи погодні умови та те, що дорожнє покриття було слизьким та забрудненим, він (позивач) їхав дуже обережно та час від часу був вимушений обїжджати ями та нерівності, які траплялися на шляху, та всі вказані маневри були здійснені ним виключно у одній смузі руху транспортних засобів. Зазначив, що автомобіль патрульної поліції весь час рухався позаду його (позивача) автомобіля, при цьому, його (позивача) автомобіль був зупинений екіпажем патрульної поліції лише через два квартали від того перехрестя, де ним (позивачем) нібито було вчинене адміністративне правопорушення. Окрім того, вказав, що зупинивши його (позивача) автомобіль відповідач повідомив, що він (позивач) порушив п. 9.2 «б» ПДР України, та на його (позивача) заперечення з приводу вчиненого правопорушення відповідач надав відеозапис, на якому було чітко видно, що його (позивача) автомобіль здійснював мінімальний маневр, обїжджаючи нерівності і сніг на дорозі, залишаючись у одній смузі руху. Згодом, відповідач попросив його (позивача) надати документи та записавши всю необхідну інформацію, відповідач повідомив, що він (позивач) має право не погодитися з рішенням, але згідно нових правил він (позивач) отримає подальші інструкції листом на його (позивача) домашню адресу, та на його (позивача) прохання пояснити, що це за лист та нові правила, працівник поліції повернувся до службового автомобіля та поїхав.

З огляду на зазначене позивач вважає, що оскаржувана ним (позивачем) постанова винесена відповідачем із порушенням вимог ст. ст. 245, 252, 258, 280 КУпАП, зокрема, відповідач його (позивача) пояснення по суті справи не уваги не прийняв, розглянув справу не обєктивно та однобічно, не надавши належної оцінки доказам, а також з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 року № 1395.

Ухвалою суду від 19.10.2018 року відкрито провадження у справі та відповідно до ч. 5 ст. 257 КАС України справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін за наявними у справі матеріалами, при цьому, клопотань від учасників справи про їх виклик в судове засідання на адресу суду не надходило.

Відповідач подав до суду відзив на позов за вх. № 28149 від 08.11.2018 року, в якому позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнав в повному обсязі, заперечував щодо задоволення позову, зазначивши на обґрунтування заперечень, що згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 справа про?адміністративне правопорушення розглядається на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125. 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1. частинами шостою і одинадцятою статті 133-1. частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-УІІІ статтю 258 було доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до пункту 4 наказу МВС «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах Правил дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, вказав, що 20.01.2018 року при здійсненні патрулювання екіпажем, ним (відповідачем) та його напарником було зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, те, що гр. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницькому, по вул. Великій Перспективній, перед перестроюванням не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також відповідач вказав, що відповідно до п. 10 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньої дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене відповідач вважає, що оскаржувана позивачем постанова є правомірною, винесена з додержанням вимог чинного законодавства, зокрема, у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, більш того, при винесені постанови позивачу були розясненні його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України, відповідно підстави для її (постанови) скасування відсутні.

Зваживши обставини, викладені в позовній заяві, враховуючи поданий відповідачем відзив на позов, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.01.2018 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 041075, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що 20.01.2018 року о 09 год. 21 хв. в м. Кропивницький по вул. В. Перспективна, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Правомірність та законність винесеної субєктом владних повноважень постанови в справі про адміністративне правопорушення оскаржується позивачем.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 9.1 «а» ПДР попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Відповідно до п. 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів (п. 9.4 ПДР України).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що правопорушення (у разі його вчинення) має бути належним чином зафіксоване відповідачем, беручи, при цьому, до уваги твердження позивача про те, що він, керуючи 20.01.2018 року транспортним засобом Subaru Forester, номерний знак НОМЕР_1, не порушував п. 9.2 б Правил дорожнього руху України, ізазначені твердження позивача не спростовані відповідачем, як у винесеній останнім постанові відносно позивача, так і шляхом надання суду належних та допустимих доказів, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, суд приходить до висновку, що постанова серії ВР № 041075 від 20.01.2018 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена відповідачем, не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем п. 9.2 «б» ПДР України, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом, зокрема, ст. 251 КУпАП, доказами.

Як наслідок, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та у порушенні ним вимог п. 9.2 (б) ПДР України, та, яким чином давав оцінку та досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, притягнувши позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та обєктивного зясування всіх обставин справи, на підставі чого адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 041075 від 20.01.2018 року відносно позивача, як така, що винесена відповідачем в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, ч. 2 ст. 122, ст.ст. 251, 254, 256,283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Кропивницький про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 041075 від 20 січня 2018 року, винесену інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП ОСОБА_2, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_3