Справа № 805/4716/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року справа №805/4716/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Компанієць І.Д.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі № 805/4716/18-а (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В., повний текст складений 27.09.2018 року у м. Слов'янську Донецької області ) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Білозерської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Білозерської міської (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення голови Білозерської міської ради № 7/38-20 від 22 грудня 2017 року «Про розірвання договору про встановлення особистого платного земельного сервітуту земельної ділянки площею 0,0108 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1) ОСОБА_3» (а.с. 4-6).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року закрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_3 до Білозерської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення (а.с. 112-113).

Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів посилався на рішення Конституційного суду України від 01.04.2010 року у справі № 10-рп/2010 та постанову Верховного суду України від 29.03.2017 року. Вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 117-119).

Представником позивача повторно подано клопотання про перенесення дати розгляду справи, посилаючись на участь в розгляді іншої справи в Донецькому апеляційному суді.

Оскільки явка сторін не визнавалася судом обов'язковою та враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, встановлені ч. 1 ст. 309 КАС України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив доводи апеляційної скарги та наданого відзиву за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Білозерською міською радою прийнято рішення від 22.12.2017 року № 7/38-20 «Про розірвання договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту земельної ділянки площею 0,0108 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3» (а.с. 24).

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення відповідача як суб'єкта владних повноважень при ухваленні рішення щодо розірвання договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Спір у цій справі стосується правомірності розірвання Білозерською міською радою договору про встановлення особистого платного (строкового) земельного сервітуту земельної ділянки.

Суд зазначає, що вимоги позовної заяви спрямовані не на статусні та/чи процедурні повноваження органу місцевого самоврядування, а на право користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Суд апеляційної зазначає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу, а й здійснення ним у цих відносинах владних управлінських функцій.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки спір у справі виник у зв'язку з розірванням договору, тобто існує спір про право користування земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 265/2828/17, від 4 квітня 2018 року у справі № 813/7654/14.

Таким чином, в основі спору наявні господарські відносини, на які юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Таким чином, даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.238, ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 242, ч. 5 ст. 250, п. 2 ч.1 ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ч.1 ст.325, ст.328,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2018 року у справі № 805/4716/18-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Білозерської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 12 грудня 2018 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

І.Д. Компанієць