Справа № 1940/1953/18
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/2733/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 1940/1953/18 (суддя Шульгач М.П., м. Тернопіль) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, Державної казначейської служби України про визнання рішення протиправним та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

01 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, Державної казначейської служби України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення держаного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняка А. В. від 11 квітня 2018 року № 405583073 про відмову у скасуванні запису про право власності/внесенні запису про скасування державної реєстрації за номером 5734078 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1.

Також просив стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 200000 грн. та судові витрати на суму 42000 грн.

Ухвалою від 05 жовтня 2018 року Тернопільський окружний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що згідно з п.1 ч. 1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні суди розглядають справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 244 КАС України, лише під час ухвалення рішення за результатами розгляду справи суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Суд першої інстанції передчасно та невірно визначив правовідносини, та прийшов до хибного висновку про те, що відносини, які склалися між сторонами в даному спорі є відносинами про цивільне право.

Порушуючи норми процесуального права, без будь якого провадження та розгляду справи по суті, суд першої інстанції дійшов до невірних висновків, зовсім не з'ясовував ніяких обставин, що мають значення для справи і вважаючи їх нібито встановленими, постановив невмотивовану, необґрунтовану та протиправну ухвалу.

Апелянт зазначає, що в даній справі дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб'єкт владних повноважень.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, а тому відповідно до приписів частини 2 статті 313 КАС України неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що він є власником ПМП «Галактика», якому Тернопільська міська рада надала в оренду земельну ділянку для будівництва 12-квартирного будинку, що будувався ПМП разом з ПП «Тернопільська фірма «Будівельник».

За твердженнями позивача, члени кооперативу ОК «ЖБК «Головацького - 3А», в тому числі ОСОБА_3, протиправно зареєстрували право власності на приміщення та квартири у вищевказаному будинку.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області №921/1254/13-г/6 від 30.01.2014 року та рішенням Господарського суду Тер нопільської області №10/20/5022-713/2012 від 08.02.2013 року скасовані дого вори оренди земельної ділянки укладені між ОК ЖБК "Головацького, 3А" та Тернопільською міською радою, які були документами, на підставі яких про ведено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, ре єстраційним за номером - 01.

21 лютого 2018 року в порядку п. 2 ст. 26 Закону України "Про дер жавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" позивач звернув ся до відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради із заявою для проведення державної реєстрації про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, реєстраційний номер - 01.

Рішенням держаного реєстратора прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Мартиняка А. В. від 11 квітня 2018 року № 405583073 відмовлено у скасуванні запису про право власності/внесенні запису про скасування державної реєстрації за номером 5734078 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що відносини, що склалися між сторонами в даному спорі є відносини про право цивільне, а саме про правомірність чи не правомірність набуття права власності на об'єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1, а тому даний спір не носить публічно правовий характер і не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «судом встановленим законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що спір виник у зв'язку з неправомірною, на думку позивача, реєстрацією права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_4, а тому цей спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства, а тому має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані із захистом порушених житлових прав позивача, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.04.2018 року у справі № 817/1048/16 та від 14.03.2018 року у справі № 396/2550/17.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

В силу ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про відкриття провадження, правильно встановив обставини справи та постановив законну ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 243, 310, 312, 315, 316, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі № 1940/1953/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 10 грудня 2018 року.