Справа № 620/3772/18
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року м. Чернігів Справа № 620/3772/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Єгунової О.М.,

представника позивача Акуленка В.М.

представника відповідача Мірошниченка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 та просить: визнати протиправним та скасувати пункт 39 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №703 від 07.07.2018 «Про результати службового розслідування по фактом незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», відповідно до якого, відповідно за порушення вимог ст.ст. 11, 16, 58, 111, 112 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст.3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, ст.ст. 2,5,6,15,16 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року № 1225, пункту 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 січня 2015 року № 17, командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність, військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 3243/95 притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі 194 437 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуваний наказ видано в порушення приписів Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995, є не обґрунтованим та безпідставно винесеним.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач проходить службу на посаді командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , в званні старшого прапорщика.

29 жовтня 2018 року старший прапорщик ОСОБА_1 , після повернення з чергової відпустки, дізнався про те, що згідно до пункту 39, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07.07.2018 «Про результати службового розслідування по фактом незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення, відповідно за порушення вимог ст., ст. 11, 16, 58, 111, 112 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст.3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, ст., ст. 2,5,6,15,16 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 серпня 2000 року № 1225, пункту 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 січня 2015 року № 17, командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 , відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність, військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 3243/95 притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі 194 437 грн.

Оцінивши спірні правовідносини у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР.

Відповідно до положень п.п.2,3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

З наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07.07.2018 «Про результати службового розслідування по фактом незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», вбачається, що «аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у період з 19 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 були встановлені порушення вимог пункту 6.4 Порядку списання військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 12 січня 2015 року № 17, які виявилися в тому, що дорожні (робочі) листи до донесення про наявність та рух пального в обов`язковому порядку не додавались, та в порушення вимог п.5.14.7 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24 грудня 2010 року № 690, що діяло до 02 листопада 2017 року, а також Інструкції з обліку військового майна № 440, що набрала чинності з 03 листопада 2017 року, щомісячні донесення Ф.24 командирами підрозділів не подавались, внаслідок чого було виявлено незаконне (безпідставне) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі АБ) 219547 л та дизельне пальне (далі ДП) 549973 л, на загальну суму 20227067,00 грн.»

Аудитом також було встановлено, що в порушення вимог Інструкції про порядок використання автомобільної техніки № 678, переважна кількість дорожніх (робочих) листів, попередньо виписаних до автомобільної, бронетанкової служб, не здавалась, але посадовими особами відповідних служб нові дорожні листи оформлювалися.

З наведеного вбачається, що факт незаконного списання паливно-мастильних речовин обґрунтовується відсутністю дорожніх листів за період з 2014 по 2017 роки.

В той же час, відповідно до Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24 грудня 2010 року № 690, що діяло до 02 листопада 2017 року, а також Інструкції з обліку військового майна № 440, що набрала чинності з 03 листопада 2017 року, термін зберігання дорожніх листів складав 6 місяців.

З матеріалів службового розслідування вбачається, що командир взводу матеріального забезпечення старший прапорщик ОСОБА_1 надав письмове пояснення, в якому вказав, що всі дорожні листи, які підтверджують списання пального за донесенням, здані в повному обсязі та більше дорожніх листів не має.

Щодо обґрунтованості відповідачем підстав видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №703 від 07.07.2018, суд зазначає наступне.

Як вбачається з оскаржуваного наказу, в ході проведення службового розслідування було встановлено, що на виконання наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.04.2018 №244 "Про проведення службового розслідування військовою частиною НОМЕР_2 за фактом нестачі пального та майна служби пального у військовій частині НОМЕР_1 " комісією військової частини НОМЕР_2 було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин і умов незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі АБ) 219547 л. та дизельне пальне (далі ДП) 549973 л., на загальну суму 20227067,00 грн.

За результатом вказаного розслідування, наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.05.2018 року №341, військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі в особі військової частини НОМЕР_1 , яка виникла внаслідок незаконного (безпідставного) списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами (дорожніми листами), а саме: автомобільний бензин (далі АБ) 219547 л. та дизельне пальне (далі ДП) 549973 л., на загальну суму 20227067,00 грн.

В той же час приписами п.п. 17,18, 19, 21,22,23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995 передбачено, що у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Аудитом Північно-Східного територіального управління внутрішнього аудиту у період з 19 лютого 2018 року по 26 квітня 2018 року у військовій частині НОМЕР_1 були встановлені порушення, які стали підставою для притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності.

Тобто документально встановлено списання ПММ непідтверджене документально, ще 26 квітня 2018 року. В подальшому наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.05.2018 №342 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , в тому числі і позивача, вже було притягнуто до матеріальної відповідальності до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі місячного грошового забезпечення.

Таким чином наказ було видано 07.07.2018, в порушення приписів п.п. 17,18, 19, 21,22,23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою ВРУ № 243/95-ВР від 23.06.1995 після спливу 2 місяців та 11 днів з дня виявлення шкоди.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду, вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини.

Командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності.

Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного Суду України, викладеної у постанові від 11.08.2016, справа К//800/56472/14: «Зміст викладених положень чинного законодавства України дає підстави вважати, що письмовий висновок на коментарі до висновків та рекомендацій, викладених в аудиторському звіті, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (Управління), прийнятим за результатами проведення аудиту та обов`язковим до виконання підконтрольним суб`єктом».

Тобто, обов`язковою ознакою рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржене до суду, є те, що воно безпосередньо породжує певні правові наслідки для суб`єкта відповідних правовідносин і має обов`язковий характер. Висновки, викладені в аудиторському звіті, як і висновки на коментарі до вказаних висновків, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Водночас судження Управління про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству. Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки аудиторського звіту.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Аудиторський звіт, як і висновки на коментарі до цього звіту, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства підконтрольним суб`єктом, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення згідно з розділом X Порядку № 753, а тому оцінка висновків на коментарі до аудиторського звіту, як і оцінка висновків такого звіту, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі таких висновків.».

Підсумовуючі викладене, можливо прийти до єдиного висновку, що результати проведеного аудиту Північно-Східним територіальним управлінням внутрішнього аудиту у військовій частині НОМЕР_1 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися.

Разом з тим, пунктами 13-15 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР визначено наступне.

Пункт 13. Військовослужбовці призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

- умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

- приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

- заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

- дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

- недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Тобто, повна матеріальна відповідальність військовослужбовців, відповідно до пунктів 13-15 Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР, настає тільки якщо військовослужбовці здійснили дії умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.

При цьому, рішення щодо притягнення старшого прапорщика ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі 194 437 (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять сім грн.) грн. 00 (нуль) коп., не містить висновків щодо вчинення ним умисних дій по знищенню, пошкодженню, псуванню, розкраданню, незаконному витрачанню військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій.

Окрім того, положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затверджену Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР визначено, що розслідуванням повинно бути встановлено:

в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;

якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;

вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;

умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;

чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;

ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;

умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

До висновку додаються:

письмові пояснення особи (осіб), яка притягається до матеріальної відповідальності;

письмові пояснення інших осіб, причетних до факту заподіяння шкоди;

акти ревізій (перевірок), інвентаризацій, накладні, витяги з обліково-видаткових книг і журналів та інші матеріали розслідування;

довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

В оскаржуваному наказі жодним чином не відображені умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду позивачем, ступінь вини позивача в заподіяння шкоди, умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Зважаючи на наведене судом встановлено, що пункт 39 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07.07.2018 «Про результати службового розслідування по фактом незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», яким командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 194 437 (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять сім грн.) грн. є не обґрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати пункт 39 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №703 від 07.07.2018 «Про результати службового розслідування по фактом незаконного списання пально-мастильних матеріалів, яке не підтверджене первинними документами», яким командира взводу забезпечення ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 194 437 (сто дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять сім грн.) грн. 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 грудня 2018 року.

Суддя С.Л. Клопот