Справа № 804/3417/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року Справа № 804/3417/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СВІТЕП до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними, скасування рішень №651812/34052554 від 17.04.2018р., №675679/34052554, №675676/34052554 від 03.05.2018р. та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2018р. (згідно штемпеля поштового зв'язку) Товариство з обмеженою відповідальністю СВІТЕП звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача №651812/34052554 від 17 квітня 2018 року, №675679/34052554 від 03 травня 2018 року, №675676/34052554 від 03 травня 2018 року;

- зобовязати відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні від 26 жовтня 2017 року №170, від 15 листопада 2017 року № 141, від 15 листопада 2017 року №142.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та ДП «Харківський машинобудівельний завод «ФЕД» позивачем було укладено договори підряду №7/17-209 від 10.10.2017р., №2н/17-209 та №3н/17-209 від 15.09.2017р., на підставі яких позивачем було складено та направлено на реєстрацію податкові накладні №170 від 26.10.2017р., №141, №142 від 15.11.2017р. Зазначені податкові накладні були прийняті контролюючим органом, проте їх реєстрацію було зупинено у звязку з тим, що дані податкові накладні відповідають критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. з підстав виявлення у них невідповідності обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.34 та підприємству було запропоновано надати пояснення та/або копії документів достатніх для прийняття рішень про реєстрацію ПН/РК. На виконання цієї вимоги позивачем 13.04.2018р. та 28.04.2018р. були надіслані відповідачу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по вказаним податковим накладним, проте, відповідачем були прийняті рішення №651812/34052554 від 17.04.2018р., №675679/34052554, №675676/34052554 від 03.05.2018р. про відмову у реєстрації вищевказаних податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні. Позивач вважає такі рішення відповідача необґрунтованими, оскільки у оскаржуваних рішеннях чітко не вказано на конкретний вид критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, оскільки чітке визначення критерію ризику прямо впливає на можливість подання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких визначено Наказом №567. Також і позивач вказує на те, що ним були надані контролюючому органу всі необхідні документи, підтверджують факт здійснення господарських операції за податковими накладними №170 від 26.10.2017р., №141, №142 від 15.11.2017р.

Ухвалою суду від 11.06.2018р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов?язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду (а.с.2).

Вказана ухвала суду разом із копією позову та доданих до нього документів була отримана відповідачем 12.06.2018р. та 18.06.2018р., що підтверджується електронними повідомленнями та поштовим повідомленням, наявними в матеріалах справи (а.с.206-207,209).

На виконання вимог вказаної ухвали суду, відповідачем 26.06.2018р. було подано до канцелярії суду відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні вказаного позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що оспорювані рішення прийняті Комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, що створена наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №66 від 14.03.2018р. відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) та керуючись постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р., а тому відповідач зазначає, що не вчиняв протиправних дій, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки позивача. Щодо вимог позивача про зобов'язання зареєструвати в ЄРПН податкові накладні №170 від 26.10.2017р., №141, №142 від 15.11.2017р., відповідач зазначає, що реєстрація податкових накладних у ЄРПН є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу ДФС України та законодавець надав відповідному державному органу і його посадовим особам на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінських рішень, а тому вимоги позивача про зобов'язання відповідача зареєструвати вказані податкові накладні є необґрунтованими, оскільки без надання правової оцінки рішенню комісії регіонального рівня, зобовязання відповідача зареєструвати такі податкові накладні є передчасним (а.с.210-211).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТЕП» з 14.03.2006р. зареєстровано як юридична особа за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд.257, знаходиться на податковому обліку в Новомосковській ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується копіями витягу та виписки з ЄДРПОУ (а.с.14-20).

Між ТОВ «СВІТЕП» (Підрядник) та ДП «Харківський машинобудівельний завод «ФЕД» (Замовник) були укладені договори підряду №3н/17-209 від 15.09.2017р., №2н/17-209 від 15.09.2017р. та №7/17-209 від 10.10.2017р., що підтверджується копіями відповідних договорів (а.с.30-33,66-69,162-165).

На виконання умов вказаних договорів 20.07.2017р. позивачем були проведені для ДП «Харківський машинобудівельний завод «ФЕД» будівельні роботи, що підтверджується копіями актів приймання виконаних будівельних робіт №2911 за листопад 2017р., №2811 за листопад 2017р., №7 за грудень2017р., довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад 2017р. та за грудень 2017р., платіжних доручень №5345, №5344 від 02.10.2017р., №421 від 26.10.2017р., калькуляцій №ОК-АМ067LZ059 від 27.10.2017р., № ОК-АМ067ЕZ061 від 12.10.2017р., наявними в матеріалах справи (а.с.44-58, 82-88, 151-155, 178-184).

Згідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України, позивачем за вказаними господарськими операціями по зазначеним договорам були оформлені податкові накладні №142 від 15.11.2017р. на загальну суму 43200,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 7200,00 грн., №142 від 15.11.2017р. на загальну суму 266400,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 44400,00 грн., №170 від 26.10.2017р. на загальну суму 138382,54 грн, у тому числі податок на додану вартість 23063,76 грн., що підтверджується копіями наведених податкових накладних (а.с.23,59,156).

Вказані податкові накладні №170, №141 та №142 були надіслані позивачем для реєстрації у встановленому законодавством порядку у ЄРПН та згідно копій Квитанцій від 15.11.2017р. та від 28.12.2017р. реєстрацію вказаних накладних було зупинено з підстав того, що у них виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.34 та запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК (а.с.24,60,157).

З метою проведення реєстрації вищевказаних податкових накладних позивачем були надані контролюючому органу повідомлення №2 від 13.04.2018р., №2, №3 від 28.04.2018р. разом з документами, що підтверджують реальність здійснення операцій по зупиненим податковим накладним, що підтверджується копіями відповідних повідомлень та документів, наявними в матеріалах справи (а.с.25,27-58,61,63-155,158,160-192).

Контролюючим органом були прийняті оспорювані рішення №651812/34052554 від 17.04.2018р., №675679/34052554, №675676/34052554 від 03.05.2018р. про відмову у реєстрації у ЄРПН податкових накладних №170 від 26.10.2017р., №141, №142 від 15.11.2017р., поданих позивачем, з підстав ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні, що підтверджується їх копіями (а.с.26,62,159,200).

Позивач оспорює вищевказані рішення щодо відмови у реєстрації у ЄРПН податкової накладної №170 від 26.10.2017р., №141, №142 від 15.11.2017р., просить визнати їх протиправними та скасувати, зобов'язати зареєструвати вказані податкові накладні у ЄРПН посилаючись на те, що в оскаржуваних рішеннях чітко не вказано на конкретний вид критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567, оскільки чітке визначення критерію ризику прямо впливає на можливість подання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких визначено Наказом №567, а також і позивач вказує на те, що ним були надані контролюючому органу всі необхідні документи, підтверджують факт здійснення господарських операції за податковими накладними №170 від 26.10.2017р., №141, №142 від 15.11.2017р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного.

За приписами п.74.3 ст.74 ПК України визначено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій і завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29.12.2010р. (далі Порядок №1246) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно до п.12 вказаного Порядку №1246 після надходження ПН/РК до ДФС в автоматизованому режимі здійснюються їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обовязкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п.13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації ПН/РК.

Пунктом 201.16 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. затверджено, зокрема, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №117).

Відповідно до пункту 12 Порядку №117 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 13 Порядку №117 визначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Так, пункт 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 від 13.06.2017р. (чинним на момент прийняття оскаржуваних рішень) містить у собі визначення трьох різних критеріїв, а саме:

1) обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

2) відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право субєкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними підпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу УІ Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

3) розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Пунктами 19, 20 Порядку №117 встановлено, що комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, п.23 Порядку №117 встановлено, що комісією регіонального рівня протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку, зокрема, щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу.

Аналізуючи вказані вище норми, можна дійти висновку про те, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, протягом пяти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена, яке надсилається платнику податку, при цьому, вказане рішення приймається комісією регіонального рівня.

Так, наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області №66 від 14.03.2018р. було створено комісію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації у відповідності до п.201.16 ст.201 ПК України та постанови Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р. та згідно додатку до вказаного наказу головою даної комісії призначено першого заступника начальника ГУ ДФС ОСОБА_2, що підтверджується їх копіями, наявними в матеріалах справи (а.с.212-213).

З матеріалів справи вбачається, що оспорювані рішення підписані головою комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації ОСОБА_2 (а.с.26,62,159,200).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що оспорювані рішення відповідачем не приймалися, а вказані рішення були прийняті саме комісією регіонального рівня, тобто, комісією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, що свідчить про те, що відповідачем Державною фіскальною службою України не було допущено порушень прав, свобод та інтересів позивача при прийнятті оспорюваних позивачем рішень.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Так, позивачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про прийняття оспорюваних рішень саме відповідачем Державною фіскальною службою України, при цьому, судом враховується, що постанова Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2018р., якою змінено порядок прийняття рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН, набрала чинності з 22.03.2018р., оспорювані рішення прийняті в квітні та травні 2018 року, тобто після набрання чинності вказаної постанови, з даним позовом позивач звернувся до адміністративного суду у травні, а тому позивач повинен був знати ким саме приймалися оспорювані рішення.

Згідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, судом не встановлено порушень прав та інтересів позивача оспорюваними рішеннями з боку відповідача, оскільки вказані рішення відповідачем - Державною фіскальною службою України не приймалися, а тому позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними та скасування рішень Державної фіскальної служби України №651812/34052554 від 17 квітня 2018 року, №675679/34052554 від 03 травня 2018 року, №675676/34052554 від 03 травня 2018 року задоволенню не підлягають.

Також, не можуть бути задоволенні і похідні вимоги позивача про зобовязання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкові накладні від 26 жовтня 2017 року №170, від 15 листопада 2017 року № 141, від 15 листопада 2017 року №142, оскільки такі позовні вимоги є похідними та можуть бути задоволенні лише у разі задоволення основних вимог про визнання рішень щодо відмови у реєстрації вказаних податкових накладних протиправними та їх скасування.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову у звязку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на субєкта владних повноважень.

Однак, виходячи з того, що у суду відсутні підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають стягненню з бюджетних асигнувань відповідача субєкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю СВІТЕП до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними, скасування рішень №651812/34052554 від 17.04.2018р., №675679/34052554, №675676/34052554 від 03.05.2018р. та зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1