Справа № 540/2476/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 грудня 2018 р. м. ХерсонСправа № 540/2476/18

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Морська Г.М., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа - Головне управління Держпраці у Херсонській області про скасування постанов,

встановив:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанови головного державного виконавця Чаплинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2018, прийнятої у виконавчому провадженні №57536530 про стягнення з ФОП ОСОБА_1, штрафу у розмірі 3723 грн. 00 коп., разом з виконавчим збором та витратами на проведення виконавчих дій, а всього 4413 грн. 30 коп.; постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2018. прийнятої у виконавчому провадженні №57536815 про стягнення з ФОП ОСОБА_1, штрафу у розмірі 111690 грн. 00 коп., разом з виконавчим збором та витратами на проведення виконавчих дій, а всього 123177 грн. 00 коп., та постанову про арешт майна боржника від 20.11.2018, прийнятої у зведеному виконавчому провадженні (єдиний номер) 57536530 про стягнення суми (з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів), у загальному розмірі 127590 грн. 30коп..

Відповідно до ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 1 статті 287 встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України встановлений десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані постанови про відкриття виконавчих проваджень датовані 30.10.2018р. та отримані позивачем 02.11.2018р. Отже, десятиденний строк оскарження сплив 12.11.2018р. Звертаючись до суду з даним позовом 30.11.2018р. позивач просить поновити пропущений строк, обґрунтовуючи причини пропуску такого строку, проходженням реабілітації перенесеної у період з 28.08.2018р. по 21.09.2018р. травми. При цьому на підтверження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позвоом позивач додає до позовної заяви копію листка непрацездатності, строк дії якої закінчився 22.09.2018р.

Таким чином, неможливо встановити поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки з адміністративнивного позову та доданих доказів не вбачається, що позивач була позбавлена можливості своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Таким чином, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене позивачу слід надати докази, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Крім того, слід звернути увагу позивача на те, що до ч.3 ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (з наступними змінами), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Цією ж нормою встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою-підприємцем судовий збір складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" закріплено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем додана до позовної заяви квитінція про сплату судового збору в сумі 1762,00 грн., при цьому заявлені вимоги щодо скасування трьох постанов:

- про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2018, прийнятої у виконавчому провадженні №57536530 щодо стягнення штрафу у розмірі 3723 грн. 00 коп., разом з виконавчим збором та витратами на проведення виконавчих дій, а всього 4413 грн. 30 коп.;

- про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2018. прийнятої у виконавчому провадженні №57536815 про стягнення штрафу у розмірі 111690 грн. 00 коп., разом з виконавчим збором та витратами на проведення виконавчих дій, а всього 123177 грн. 00 коп.;

- про арешт майна боржника від 20.11.2018, прийнятої у зведеному виконавчому провадженні (єдиний номер) 57536530.

Таким чином, судовий збір за подання до суду даного позову складає 5286,00 грн. Враховуючи, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн., до позову слід додати документ про сплату сдового збору в розмірі недоплаченого судового збору, а саме в сумі 3524,00 грн. або документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене вбачаються підстави для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків, а саме: для надання до суду доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом та документ про сплату судового збору в сумі 3524,00 грн. або документ, який підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

ухвалив:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання даної ухвали.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 540/2476/18 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Суддя Морська Г.М.