Справа № 1340/3915/18
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2018-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1340/3915/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивачів - Русенка Р.І.,

представника відповідача - Попович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства оборони України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулися до суду з позовом до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просять суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 6 рішення від 19.01.2018 року №7 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого Міністром оборони України 22 січня 2018 року, в частині призначення матері та батькові загиблого при захисті Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму;

- зобов`язати Міністерство оборони України провести донарахування та здійснити доплату одноразової грошової допомоги у розмірі 304 500 (триста чотири тисячі п`ятсот) грн., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних долях кожному;

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) грн., у рівних долях кожному на відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що на підставі Указу Президента України від 06.05.2014 року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію» син позивачів, ОСОБА_3 , 20 травня 2014 року призваний на військову службу у в/ч НОМЕР_1 , м. Яворів (п/п 4680). 01 вересня 2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи у складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 , під час виконання завдань в зоні проведення АТО зник безвісти. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2017 року у справі № 462/4034/17 встановлено факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з його участю в АТО, під час виконання бойового завдання 01 вересня 2014 року безпосередньо в районі її проведення поблизу м. Лутугіно Луганської області. Зазначене рішення суду набрало законної сили 14 листопада 2017 року. 24 листопада 2017 року на підставі рішення суду органами РАЦС видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_3 . Для отримання одноразової грошової допомоги на підставі встановлення судом факту загибелі військовослужбовця, у зв`язку з із його участю в АТО, батьки ОСОБА_3 звернулись до Львівського обласного військового комісаріату. Після подачі усіх необхідних документів, 09 лютого 2018 року на рахунки батьків у ПАТ «Приватбанк» надійшли рівними частинами кожному позивачу по 304 500 грн. одноразової грошової допомоги. Як стало відомо позивачам, відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 січня 2018 року № 7, їм призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, обчислено станом на дату смерті військовослужбовця. Вважають таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до пункту «а» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Ухвалою суду від 03 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Даною ухвалою запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

26 вересня 2018 року за вх.№30351 представник відповідача, Міністерства оборони України подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідач позов не визнає повністю з наступних підстав. При прийнятті рішення про виплату заявникам одноразової грошової допомоги у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму у сумі 609 000 грн. у рівних долях кожному керувався пунктом «а» частини 1 статті 16-2 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час встановлення дати смерті) та пунктом 5 Порядку № 975 (в редакції на час встановлення дати смерті) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є саме дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка встановлена у судовому рішенні, що набрало законної сили. Вважає, що позиція позивачів, стосовно призначення одноразової грошової допомоги в редакції пункту 5 Порядку, що діяв на час призначення такої є суб`єктивним трактуванням правових норм.

Протокольною ухвалою суду від 01 жовтня 2018 року залучено третю особу, яка не заявляє вимог щодо предмету позову на стороні відповідача Львівський обласний військовий комісаріат.

25 жовтня 2018 року представник третьої особи через канцелярію суду подав пояснення, де зазначив, що 11 грудня 2017 року позивачі звернулися до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі загибеллю (смертю) їх сина, ОСОБА_3 . До заяви було додано копію свідоцтва про смерть, виданого Залізничним районним у м. Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області у якому зазначена дата смерті ОСОБА_3 01 вересня 2014 року. Львівським обласним військовим комісаріатом, як уповноваженим органом, 18 грудня 2018 року пакет документів було направлено до головного розпорядника коштів для прийняття рішення. Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 19.01.2018 року прийнято рішення про призначення і виплату позивачам одноразової грошової допомоги. Наказом військового комісара Львівського обласного військового комісаріату від 07.02.2018 року № 41 проведена виплата одноразової грошової допомоги батькам загиблого ОСОБА_4 . Відповідно до статті 16-2 Закону України 2011-XII (в редакції станом на день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги), а саме дату, зазначену у свідоцтві про смерть, одноразова грошова допомоги призначається і виплачується в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

В судовому засідання 29 листопада 2018 року позивачі подали заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог, а саме - вимоги про стягнення з Міністерства оборони України на користь позивачів грошових коштів в сумі 100 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Представник відповідача не заперечив проти залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог.

Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року адміністративний позов позивачів в частині позовних вимог щодо стягнення з Міністерства оборони України грошових коштів в сумі 100 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивачів позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові, просять позов задовільнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Третя особа явки повноважного представника в судове засідання не забезпечила, причин неявки не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з"ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28.02.1986 року.

На підставі Указу Президента України від 06.05.2014 року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію» син позивачів, ОСОБА_3 , 20 травня 2014 року призваний на військову службу у в/ч НОМЕР_1 , м. Яворів (п/п 4680).

ОСОБА_3 01 вересня 2014 року, перебуваючи у складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 , під час виконання завдань в зоні проведення АТО зник безвісти. Командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_2 проводилося службове розслідування щодо обставин зникнення військовослужбовця. За даними Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження безвісти зниклих в районі проведення антитерористичної операції, син позивачів значився як зниклий безвісти у переліку військовослужбовців та цивільних осіб, які були протиправно позбавлені волі або зникли безвісти в районі проведення АТО. Вважається таким, що 01.09.2014 року зник безвісти поблизу м. Лутугіно Луганської області під час участі в антитерористичній операції.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2017 року у справі № 462/4034/17 встановлено факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з його участю в АТО, під час виконання бойового завдання 01 вересня 2014 року безпосередньо в районі її проведення поблизу м. Лутугіно Луганської області.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 14 листопада 2017 року.

24 листопада 2017 року на підставі рішення суду органами РАЦС видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 НОМЕР_3 .

Для отримання одноразової грошової допомоги на підставі встановлення судом факту загибелі військовослужбовця, у зв`язку з із його участю в АТО, батьки ОСОБА_3 звернулись до Львівського обласного військового комісаріату. Після подачі усіх необхідних документів, 09 лютого 2018 року на рахунки батьків у ПАТ «Приватбанк» надійшли рівними частинами кожному позивачу по 304 500 грн. одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.6 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 січня 2018 року № 7, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМ України від 25.12.2013 року №975 батьку та матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок смерті, пов"язаної із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 24.11.2017 - в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату смерті, в сумі 609000грн. у рівних долях кожному.

16 квітня 2018 року позивачі звернулись із листом до Міністерства оборони України із заявою про здійснення доплати одноразової грошової допомоги у розмірі 304 500 грн. у рівних долях кожному з батьків.

У відповідь на заяву листом від 14 травня 2018 року № 248/316/1298 Департамент фінансів Міністерства оборони України повідомив позивачі, що Порядком № 975 передбачено день виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Отже, правові відносини мають розглядатися на час виникнення права на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства та нормативно-правових актів, що регламентують питання призначення такої допомоги в редакції, що діяла на час виникнення права, а не на час призначення допомоги. Одноразова грошова допомога позивачам була обчислена та виплачена саме за таких умов.

Позивачі, вважаючи, що їм безпідставно відмовлено в доплаті до одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю сина, чим порушено їх права та законні інтереси, звернулися з даним позовом до суду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Приписами частини 1 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Частиною 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Згідно з пунктом 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Згідно пункту 12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Спору щодо права позивачів на отримання такої одноразової грошової допомоги немає. Спір виник з питань розміру такої одноразової грошової допомоги.

Відповідно до протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19 січня 2018 року № 7, 500-кратний розмір одноразової грошової допомоги батьками загиблого обчислено станом на дату смерті військовослужбовця.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 жовтня 2017 року у справі № 462/4034/17 встановлено факт загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з його участю в АТО, під час виконання бойового завдання 01 вересня 2014 року безпосередньо в районі її проведення поблизу м. Лутугіно Луганської області.

Свідоцтво про смерть видано 24.11.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення при визначенні розміру одноразової грошової допомоги керувався Порядком №975, яким передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця є дата смерті, що зазначена в свідоцтві про смерть.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов"язаного або резервіста встановлено ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Покликання відповідача на те, що дія цього Закону не розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки такий Закон в силу ст.58 Конституції не має зворотньої сили в часі (07.05.2017 року) не беруться судом до уваги з огляду на те, що факт смерті ОСОБА_3 було встановлено рішенням суду аж 25.10.2017 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2017 року, свідоцтво про смерть видано 24.11.2017 року. Відтак, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивачів виникло в листопаді 2017 року, а не у вересні 2014 року.

Також судом приймаються до уваги покликання позивачів на положення п.2 Постанови КМ України від 08.11.2017 року №837 "Про удосконалення механізму призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", яким внесено зміни до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 336 Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей зокрема щодо розміру такої допомоги. Вказана норма поширюється на спірні правовідносини, оскільки станом на дату набрання нею чинності відповідачем не прийнято рішення про призначення та виплату позивачам такої одноразової грошової допомоги та у зв"язку з тим, що факт смерті їх сина був встановлений судовим рішенням після набрання цією нормою чинності.

Таким чином, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону (пункт "а" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З наведеного вище можна дійти висновку, що у випадку, коли суб`єкт владних повноважень наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Водночас у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

Також суд вважає можливим та доцільним застосувати до спірних правовідносин практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 14.06.2007 у справі "Свято-Михайлівська Парафія проти України" наголосив, що в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №802/1869/17-а.

Таким чином, на думку суду, наявна в суб`єкта повноважень свобода дій при прийнятті рішення в межах його повноважень не є абсолютною, а обмежена певними законодавчо встановленими рамками, якими, зокрема, визначаються підстави та необхідні умови прийняття певного рішення, зміст цього рішення, його альтернативні варіанти, а також перелік дій, які повинна вчинити особа для отримання певної вигоди внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, слід визнати протиправним та скасувати п.6 рішення від 19.01.2018 року №7 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов"язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого Міністерством оборони України 22.01.2018 року в частині призначення матері та батькові загиблого при захисті Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму та зобов"язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як матері та батьку загиблого при захисті Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року в рівних долях кожному з врахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до положень КАС України, у зв`язку з тим, що позивачі звільнені від сплати судового збору, відсутні підстави для його відшкодування.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п.6 рішення від 19.01.2018 року №7 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого Міністерством оборони України 22.01.2018 року в частині призначення матері та батькові загиблого при захисті Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги в розмірі 500- кратного прожиткового мінімуму.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ), як матері та батьку загиблого при захисті Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року в рівних долях кожному з врахуванням раніше виплачених сум.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна