Справа № 815/2989/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/2989/18

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря - Худика С.А.,

за участю апелянта - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести виплату нарахованої пенсії без обмеження її максимальним розміром, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Одеській області), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати пенсії, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в належному розмірі за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Також позивач просив зобов'язати відповідача здійснити виплату пенсії, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року в повному розмірі, без обмежень максимальним розміром, з урахуванням фактично отриманої суми пенсії за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», як інвалід війни 2-ї групи. У спірний період відповідачем виплачено пенсію з обмеженням її максимальним розміром. Оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 зміни у законодавстві щодо обмеження виплати пенсій, призначених відповідно до цього закону визнані неконституційними, дії відповідача щодо виплати пенсії з обмеженням її максимальним розміром є протиправними.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - скасувати та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначав, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду у справі № 361/4922/17 від 03.04.2018 року, оскільки правовідносини, що були предметом розгляду у цій справі, не регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У зв'язку з викладеним, вважає помилковими висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення його позову.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що обмежуючи пенсію позивача максимальним розміром управління Пенсійного фонду діяло відповідно до вимог чинного законодавства України. У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2, перебуває на обліку в ГУПФУ в Одеській області та з 01 грудня 2010 року отримує пенсію згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, як інвалід 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії Є № 013649.

Згідно наявних в матеріалах справи протоколів перерахунку пенсії позивача за 2011-2017 р.р., та, зокрема, протоколу перерахунку пенсії за спірний період, позивачу здійснювався перерахунок пенсії, при цьому, виплата її здійснювалася з обмеженням максимальним розміром.

Вважаючи дії Пенсійного фонду щодо обмеження розміру пенсії з 20.12.2016 року, тобто після визнання неконституційними таких обмежень, протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів виходить наступного.

Відповідно до ст. ст. 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (редакція від 19.06.2011 року, підстава - 2857-VI) пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом.

Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року, ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, частину п'яту викладено в такій редакції: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (набрав чинності 01.01.2016 року) у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" частину п'яту статті 43 доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Верховний Суд України звернувся до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення другого речення частини п'ятої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами у взаємозв'язку з пунктом 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, пунктом 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

У рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 Конституційним Судом України зазначено, що відповідно до підпункту 3 пункту 1 розділу I Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей" від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII статтю 43 Закону № 2262 після частини третьої доповнено двома новими частинами, у зв'язку з чим частина п'ята цієї статті стала частиною сьомою без змін у змісті, що не перешкоджає проведенню її перевірки на відповідність Конституції України (конституційність).

Так, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII внесені зміни до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та у ч. 7 ст. 43 слова і цифри "у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Проте, на момент набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, а саме станом на 01.01.2017 року, ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", до якої вносилися вказані зміни, була визнана 20.12.2016 року Конституційним Судом України неконституційною, а тому повністю втратила чинність, отже зазначені зміни не можуть створювати будь-яких правових наслідків.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає безпідставними посилання Пенсійного фонду на внесення змін Законом № 1774-VIII, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачала положень про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів та її максимальний розмір не може перевищувати 10740 грн.

При цьому, відповідно до пункту 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII дія цього закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01.01.2016р., в той час коли пенсія позивачу призначена у 2010 році.

З урахуванням наведених норм права та обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що дії Пенсійного фонду щодо обмеження призначеної та перерахованої позивачу пенсії максимальним розміром є протиправними.

Посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 03.04.2018 року у справі № 361/4922/17, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане рішення не стосується застосування спірних положень законодавства та прийняте щодо вирішення підстав перерахунку пенсії за Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, колегія суддів вважає, що оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо обмеження пенсії максимальним розміром, норми закону, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, яке є обов'язковим до виконання на всій території України, є остаточним і не може бути оскаржене, обмеження виплати позивачу пенсії максимальним розміром є протиправним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позову ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2018 року - скасувати та прийняти нове про задоволення позову ОСОБА_2.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати пенсії ОСОБА_2, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в належному розмірі за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_2, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року в повному розмірі, без обмежень максимальним розміром, з урахуванням фактично отриманої суми пенсії за період з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повний текст судового рішення складено 06.12.2018 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.