Справа № 804/8515/17
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2018-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2018 року м. Дніпросправа № 804/8515/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді: Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
за участю секретаря судового засідання Сколишева О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 р. в адміністративній справі №804/8515/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання неправомірним наказу та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом: про визнання неправомірним наказу т.в.о. начальника ГУ НП в Дніпропетровській області Грозь О.О. № 4430 від 30.10.2017 про накладення на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; зобов`язання начальника ГУ НП в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області; зобов`язання начальника ГУ НП в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на необґрунтованість оскаржуваного наказу про звільнення з посади, посилаючись на судове рішення, яким встановлено факт відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.30 КУпАП, а також недоведеності відповідачем під час службового розслідування обставин керування автомобілем та відмови від проходження медичного огляду з боку ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Визнані протиправними та скасовані накази ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.10.2017 № 4430 про накладення на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та від 30.11.2017 №357 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області. Стягнуто з ГУ НП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.12.2017 по 19.07.2018 в розмірі 35232,12 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат та звернення рішення до негайного виконання.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в обґрунтування доводів якої відповідач зазначив, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, судом вибірково були досліджені докази по справі, необґрунтовано відхилено певні докази та надано перевагу іншим. Крім того, суд послався на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Проте, не було взято до уваги, що відмовившись від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, позивач, який мав статус поліцейського та був зобов`язаний безумовно дотримуватись вимог законів та службової дисципліни, вчинив дії, що підпадають під визначення дисциплінарного проступку та не можуть вважатися гідними звання поліцейського. З урахуванням наведених доводів відповідач просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018, що набрала законної сили, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно позивача закрито у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення. У вказаній постанові суд першої інстанції встановив, що працівниками поліції не доведено факту керування позивачем транспортним засобом та його відмови від проходження медичного огляду. Наведені обставини, в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, не підлягають доказуванню та спростовують твердження відповідача щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Крім того, застосований вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу та його застосування відповідачем невмотивовано, оскільки не було враховано, що події, які стали підставою для проведення службового розслідування, відбувались у позаслужбовий час, порушення громадського порядку чи заподіяння збитків будь-кому позивачем не було допущено, протягом 2016-2017 років позивач не притягався до дисциплінарної відповідальності. Враховуючи, що ним не було допущено жодного дисциплінарного проступку, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні сторони та їх представники підтримали відповідні доводи та заперечення, надали пояснення, аналогічні вищенаведеному.

Колегія суддів, заслухавши доводи сторін та перевіривши підстави апеляційного перегляду дійшла наступних висновків.

Відповідно до встановлених судом обставин та наявних у справі доказів, позивач з 07.11.2015 проходив службу в Національній поліції України, в тому числі з 09.12.2016 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського відділу поліції.

На підставі інформації щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення від 07.10.2017 серії БР № 237132 за ч.1 ст.130 КУпАП та згідно наказів ГУ НП від 10.10.2017 № 4146 та від 25.10.2017 № 4332, відповідачем проведено службове розслідування за фактом складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Службовим розслідуванням було встановлено, що приблизно о 23.30 на Горіхівському у місті Запоріжжі, на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», за порушення п.10.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, поліцейськими було зупинено легковий автомобіль «Опель Омега», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На вимогу лейтенанта поліції ОСОБА_2 та капрала поліції ОСОБА_3 , старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, але не надав можливості поліцейським ознайомитися з цими документами та відмовився називати поліцейським свої анкетні дані і проходити медичне обстеження на стан сп`яніння. Позивача було доставлено до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області для встановлення особи та складання адміністративного протоколу за фактом відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як особи, яка керувала транспортним засобом. В приміщенні Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області 07.10.2017 капралом поліції ОСОБА_3 було складено протокол серії АА № 049950 про адміністративне затримання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, особу останнього було встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке було вилучено в порядку ст.265-1 КУпАП. На пропозицію пройти обстеження для встановлення стану сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу або у закладі охорони здоров`я, позивач відмовився. Цієї ж доби інспектором роти №3 батальону №2 УПП у м. Запоріжжя ДПП НП України лейтенантом поліції Поплавською Л.А. відносно старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 237132 за ч. 1 ст.130 КУпАП та тимчасово вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 .

Згідно висновку службового розслідування від 30.10.2017, підтверджено відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування за фактом складання 07.10.2017 протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 237132 за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 . За порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абз.1, 2 п.1 розділу ІІ, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, згідно висновку службового розслідування визначено накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі висновків службового розслідування наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.10.2017 № 4430, за порушення службової дисципліни, недотримання вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абз.1, 2 п.1 розділу ІІ, п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у відмові від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, на слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. На підставі наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.10.2017 № 4430, наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.11.2017 № 357 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування зазначених наказів про накладення дисциплінарного стягнення та звільнення позивача з органів поліції, суд послався на відсутність доказів, які б підтверджували факт керування позивачем транспортним засобом, в тому числі, в стані алкогольного сп`яніння. Під час дослідження відеозапису, яким зафіксовано події, що сталися 06.10.2017, суд встановив, що автомобіль патрульної поліції зупинився біля автомобіля, що належить позивачеві, який знаходився на узбіччі та біля якого знаходився позивач. Співробітники поліції звернули увагу на наявність сіточки на номерному знаку, просили оглянути автомобіль у зв`язку з оголошенням, нібито, плану «перехоплення». Проте, наведені обставини не слугували підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення службового розслідування. Крім того, з відеозапису не встановлено, що за кермом автомобіля перебував позивач. Також суд послався на обставини, встановлені постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018, у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка набрала чинності 16.05.2018, та якою закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, що суперечать фактичним обставинам справи, а також не узгоджуються з нормами матеріального права.

В першу чергу, колегія суддів зауважує, що у відповідності до положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд взяв до уваги лише відеозапис, яким зафіксовані обставини та події під час перевірки документів позивача та огляду належного йому транспортного засобу, а також постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018, у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП. Проте, аналіз інших доказів, в тому числі матеріалів службового розслідування, відеозаписів, якими зафіксовані обставини затримання позивача та супроводження його до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, його відмови від проходження медичного огляду, у рішенні суду не наведений.

В свою чергу, виходячи зі змісту матеріалів службового розслідування, зокрема, пояснень гр.-н ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які слідували разом з ОСОБА_1 в належному йому автомобілі, пояснень працівників поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якими 06.10.2017 о 23.20 було зупинено автомобіль «Опель Омега», н.з. НОМЕР_1 , належний позивачеві, у зв`язку з недостатньо освітленим номерним знаком та в ході спілкування з водієм (як стало відомо в подальшому, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 ) у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, поясненнями понятих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в присутності яких ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального приладу або у закладі охорони здоров`я, після чого відносно позивача було складено відповідні протоколи, які поняті засвідчили своїми підписами, відеозаписів подій, які інкриміновані позивачеві як правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, колегією суддів зазначається, що факт відмови позивача від проходження медичного огляду для встановлення/спростування стану алкогольного сп`яніння наведеними доказами в повній мірі підтверджено. Крім того, певна поведінка позивача, яка об`єктивно була працівниками поліції сприйнята як спроба уникнути відповідальності, як то заперечення, що керування автомобілем здійснювалось позивачем та відмова пояснити хто саме керував автомобілем, відмова надати документи відразу після відповідної пропозиції з боку працівників поліції та повідомити свої анкетні дані, намагання домовитися з працівниками поліції не здійснювати фіксацію порушення, а також відмова від проходження медичного огляду на неодноразові пропозиції працівників поліції, в тому числі в умовах медичного закладу, в сукупності підтверджує факт порушення позивачем ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, Присяги працівника поліції, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію».

Твердження позивача стосовно того, що автомобіль «Опель Омега», н.з. НОМЕР_1 , право на керування яким йому належить, не було зупинено, та автомобіль патрульної поліції під`їхав після того, як цей автомобіль вже зупинився, а також, що позивач не керував автомобілем, не спростовують обставин порушення службової дисципліни. Так, з відеозапису подій, здійсненого працівниками поліції, вбачається, що автомобіль «Опель Омега», н.з. НОМЕР_1 , рухався відносно автомобіля патрульної поліції у зустрічному напрямку та автомобіль патрульної поліції змінив напрямок руху та поїхав слідом. При наближенні автомобіль, належний позивачеві, зупинився на узбіччі та з автомобіля вийшли ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Так, на відеозаписі не зафіксовано, що з автомобіля з місця водія вийшов саме ОСОБА_1 , оскільки при наближенні автомобіля патрульної поліції з урахуванням темного часу доби на відеозаписі чітко зафіксовано лише знаходженні зазначених осіб біля автомобіля, проте фактичні обставини, як то відмова позивача повідомити дані особи, яка керувала його транспортним засобом, а також подальші його твердження щодо керування його транспортним засобом ОСОБА_5 , який не має посвідчення водія та не проходив курси водіння автомобілем викликають обґрунтовані сумніви щодо правдивості таких пояснень. Проходження в подальшому позивачем медичного огляду на підставі особистого звернення та висновки, зазначені в акті медичного огляду від 07.10.2017 о 4 годині 35 хвилин КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1», згідно яких ознак будь-якого сп`яніння у позивача не виявлено, також підтверджують сумнівність тверджень позивача стосовно передачі ним керування транспортним засобом особі, яка не має права на керування транспортними засобами, що в свою чергу також є порушенням Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, зокрема пп. ґ п. 2.9 Правил.

Сумнівність пояснень ОСОБА_1 також підтверджено актом перегляду відеофайлів про події 06-07.10.2017 за участю ОСОБА_1 , зокрема в частині місця розташування осіб, які перебували в автомобілі, право на керування яким належало ОСОБА_1 , на час зупинки автомобіля патрульної поліції. Зокрема, зафіксовано, що ОСОБА_4 вийшов з задньої правої двері автомобіля, на передньому пасажирському сидінні автомобіля перебувала жінка, на задньому пасажирському сидінні автомобіля знаходився ОСОБА_5 . При цьому, ОСОБА_1 рухався вздовж лівого боку автомобіля та зупинився біля задньої правої двері автомобіля. Інших осіб, які б перебували поруч з автомобілем або в салоні автомобіля на відеофайлі не зафіксовано.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Присягаючи на вірність Українському народові, поліцейський, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (ст. 64 ЗУ «Про Національну поліцію»)

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Дисциплінарного Статуту ОВС України, службова дисципліна полягає у дотриманні особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У відповідності до ст. 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника ОВС України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень, сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

У відповідності до ст.ст. 12, 14 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено таке дисциплінарне стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ. З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Абз.1,2 п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 встановлено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. Згідно п.3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

З аналізу наведених положень законодавства, а також встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає доведеним факт скоєння позивачем дій, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, та свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання норм законодавства, професійної та службової етики, а також поведінка позивача не може вважатись гідною та бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Прийняті за результатами службового розслідування за фактом скоєння позивачем дисциплінарного проступку накази про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення позивача з органів поліції видані з дотриманням передбаченого законом порядку та обраний вид дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості та обставинам дисциплінарного проступку, відношенню позивача до нього, а тому відсутні підстави для визнання оскаржуваних наказів протиправними. Порушень законодавства під час проведення відповідачем службового розслідування також не встановлено.

Колегія суддів критично розцінює посилання позивача на положення ч. 6 ст.78 КАСУ, згідно якої постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, під час проведення службового розслідування відносно позивача в діях останнього було встановлено ознаки дисциплінарного проступку, що виразилось у недотриманні норм законодавства, професійної та службової етики. Відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення не є підставою для звільнення від дисциплінарної відповідальності та не може ототожнюватись з відсутністю фактів порушення службової дисципліни. З огляду на те, що адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності, та позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності не з підстав скоєння адміністративного правопорушення, посилання позивача на постанову Нікопольского міськрайонного суду Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2018 у справі № 182/6253/17 є безпідставними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення позивача зі служби в поліції проведено з дотриманням вимог законодавства, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку, ставлення позивача до вчиненого, результатів службового розслідування, проведеного у строки, порядок і спосіб, передбачені чинним законодавством, а тому, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює відносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення та постановлення ним у справі рішення з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню.

Вирішуючи по суті заявлені позивачем у справі позовні вимоги, колегія суддів вважає, що у задоволенні заявлених ним позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі через їх необґрунтованість та безпідставність.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 р. в адміністративній справі №804/8515/17 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області про визнання неправомірним наказу та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко