Справа № 815/2790/16     
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2790/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гунька О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Прогресфарм» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.05.2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом приватного підприємства «Прогресфарм» до Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.05.2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволений у повному обсязі. Ухвалою від 21 листопада 2017 року Одеський апеляційний адміністративний суд залишив без змін вказане рішення суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2018 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року у справі № 815/2790/16 скасовано, зазначену справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, судову справу за № 815/2790/16 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

Ухвалою судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанова С.О. від 11.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання по справі призначено на 25 червня 2018 року о 11:00 годині.

Ухвалою суду від 25.06.2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, здійснено заміну первинного відповідача - Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на її правонаступника - Роздільнянську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Ухвалою суду від 12 липня 2018 року вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 14 серпня 2018 року о 10:00 годині.

24 липня 2018 року представником відповідача через канцелярію суду (вхід. № 2137/18) подано відзив на позовну заяву, згідно якого, відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись в цілому на те, що в ході перевірки з боку позивача були встановлені порушення, які знайшли відображення в акті перевірки, а саме ПП «Прогресфарм» порушено ст. 171, ст. 176, ст. 168, п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого відповідачем правомірно донараховано військового збору у сумі 39 587,15 грн., що підтверджується фактичними обставинами, а доводи позивача суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому оскаржуване рішення є законним.

13 серпня 2018 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив та додаткові пояснення у справі, згідно яких позивач підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, посилаючись в цілому на те, що в період з 27.04.2016 року по 13.05.2016 року ДПІ Біляївському районі було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ПП «Прогресфарм» код за з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.08.2014 року по 31.12.2015 року, за результатом проведення якої складено акт перевірки від 13.05.2016 року №809/13-02-15-09/33137689 «Про результати проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПП «Прогресфарм» (код за ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати Перевірка проведена на підставі наказу №204 від 12.04.2016 року про проведення планової перевірки. Як зазначає позивач, фактично дана перевірка носила характер камеральної, оскільки жодних документів на підприємстві не витребовувалося, жодних пояснень не вимагалося - тобто платник податків був позбавлений права на висловлення своєї позиції. В подальшому заперечення платника також були проігноровані. Підставою для винесення наказу стала доповідна записка, разом з тим, як вказує позивач, п. 78.1 ст. 78 ПК України не містить такої підстави для проведення позапланової перевірки як доповідна записка. Вказані обставини також пов'язані із неможливістю податковому органу здійснювати донарахування на підставі вх.№7462/9 від 16.11.2015 року, адже вказаний документ є супровідним із кримінального провадження і жодним чином не міг слугувати підставою для проведення планової перевірки. У даному випадку податковим органом порушено приписи чинного законодавства, оскільки п. 4 ст. 58 ПКУ забороняв здійснювати донарахування по кримінальному провадженню, у якому відсутній вирок суду, що набрав законної сили. Крім цього, як вказує представник позивача, висновки акту і відповідно оскаржувані повідомлення-рішення податкового органу ґрунтуються на даних розписок, завірені копії яких надано разом з матеріалами кримінального провадження №0000349 і наведені в додатках до акту №1-5. Також позивач вважає, що використання ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС у Одеській області копій розписок, які було надано в рамках здійснення досудового слідства у кримінальному провадженні №0000349 є незаконним, адже дані копії розписок було надано з метою проведення перевірки по одному виду податків і вона вже була проведена. Крім цього, як вказав Верховний суд при направленні справи на новий розгляд судові рішення у справі №815/2790/16 скасовані з тих підстав, що судами не дано оцінки тому факту, що у позивача виявлено та вилучено оригінали розписок працівників про отримання заробітної плати «в конвертах», оригінали цих розписок досліджено не було, обставини їх складання не з'ясовано, не з'ясовано чи містять вказані документи підписи посадових осіб підприємства, які відповідальні за виплату заробітної плати на розписках, тощо. Як зазначає представник позивача, якщо дослідити оригінали розписок, які надано слідчим та копії яких містяться у матеріалах справи, то можна зробити також висновки про неналежність вказаних доказів в цілому. Також позивач зазначає, що висновки акту не ґрунтуються на чинному законодавстві, адже порушене кримінальне провадження не закінчене. В основу рішення суду або в основу акту перевірки не може бути покладене припущення щодо здійснення злочину. Особа є винною у вчиненні злочину лише на підставі вироку, який набрав законної сили і який може бути покладено в основу іншого рішення як доказ, що не потребує подальшого доказування. У даному випадку податковим органом порушено приписи чинного законодавства, оскільки п. 4 ст. 58 ПКУ забороняв здійснювати донарахування по кримінальному провадженню, у якому відсутній вирок суду, що набрав законної сили. Тому, нарахування згідно акту перевірки та винесення податкових повідомлень-рішень, за таких умов, є передчасним, безпідставним і необґрунтованим.

Ухвалою суду від 22.08.2018 року витребувано із Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області: 1) оригінали розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП "Прогресфарм", які були вилучені слідчим слідчої групи Головного управління МВС України старшим лейтенантом міліції Баріновою Мариною Володимирівною в приміщенні службового кабінету №630 Головного слідчого управління МВС України по кримінальному провадженню №0000349 від 09.06.2015 року під час огляду документів згідно протоколу огляду від 23.09.2015 року, в якому наведено відповідний перелік цих розписок; 2) оригінали розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП "Прогресфарм", які були вилучені слідчим слідчої групи Головного управління МВС України лейтенантом міліції Дядюра Віктором Олександровичем в приміщенні службового кабінету №630 Головного слідчого управління МВС України по кримінальному провадженню №0000349 від 09.06.2015 року під час огляду документів згідно протоколу огляду документів від 18.09.2015 року, в якому наведено відповідний перелік цих розписок; 3) належним чином засвідчену копію постанови про проведення перевірки приватного підприємства "Прогресфарм" (), прийняту в рамках кримінального провадження №0000349, яка направлялась органу (органам) Державної фіскальної служби, а саме: до ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області або до ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області чи до іншого органу ДФС (у разі, якщо відповідна постанова приймалась); 4) докази направлення до органу ДФС (зокрема, ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області або до ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області) копій: протоколів огляду документів від 23.09.2015 року та від 18.09.2015 року, відповідних розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП "Прогресфарм" та докази направлення до органу ДФС (зокрема, ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області або до ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області) постанови про проведення перевірки приватного підприємства "Прогресфарм" (), прийняту в рамках кримінального провадження №0000349 (у разі наявності (прийняття) такої).

Ухвалою суду від 04.10.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 01.11.2018 року о 11:00 годині.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові, відповіді на відзив та в додаткових поясненнях по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що в період з 27.04.2016 року по 13.05.2016 року, згідно пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.13 п.78.1 ст.78, ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України, на підставі наказу № 204 від 12.04.2016 року та повідомлення № 14 від 12.04.2016 року (а.с.56-57 том 1), посадовою особою ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ПП «Прогресфарм» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати військового збору за період з 01.08.2014 року, за результатами якої складено Акт позапланової невиїзної перевірки від 13.05.2016 року № 809/13-02-15-09/33137689 (а.с.7-13 том 1).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки, позивач 17.05.2016 року надав на них заперечення до ДПІ у Біляївському районі ГУДФС в Одеській області (а.с. 25-26 том 1). За результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки були залишені без змін (а.с. 27-31 том 1).

На підставі акту перевірки ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.05.2016 року, яким ПП «Прогресфарм» визначено суму грошового зобов'язання з податків та зборів, у тому числі, з військового збору, пені у розмірі 63661,39 грн. (за податковим зобов'язанням в розмірі 39587,15 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 24074,24 грн.) (а.с.24 том 1).

Не погодившись з висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, Приватне підприємство «Прогресфарм» оскаржило його у судовому порядку, вимагаючи визнання протиправним та скасування.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає зазначене податкове повідомлення-рішення необґрунтованим, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до набрання чинності рішення Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування, визначеного п.п.1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст.168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною п.п.1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у ст.171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент. Статтею 163 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За правилами ст.168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст.167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету. Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку. Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання). Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно вимог п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є: податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні; платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Згідно вимог п.127.1 ст.127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25% суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50% суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Аналіз наведених положень ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить, що обов'язковою умовою для визначення податкового порушення в частині обов'язку сплати військового збору є встановлення таких обставин: чи відбулася у спірному випадку виплата доходу, в які строки, чи сплачено військовий збір з такою виплатою доходу або у разі невиплати доходу у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду, оскільки сплата (перерахування) такого податку до бюджету пов'язується саме з оподатковуваним доходом.

Вирішуючи дану справу, суд наголошує, що, визначаючи предмет доказування у справі, суди повинні виходити з обставин, якими податковий орган обґрунтовує свою позицію, виставляючи платнику податків відповідне податкове повідомлення-рішення.

Визначаючи оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суму грошового зобов'язання з військового збору та застосовуючи до Позивача штрафні (фінансові) санкції на підставі наведених положень ст.127 ПК України, Відповідач послався на, нібито, встановлені порушення вимог ст.ст. 171, 176, 168, п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. В Акті перевірки Відповідач, з посиланням на матеріали кримінального провадження № 0000349 (протоколи огляду документів, розписки працівників), зазначив, що у період з березня по липень 2015 року ПП «Прогресфарм» виплачувало заробітну плату своїм працівникам «в конвертах» на загальну суму 2639143,10 грн., що призвело до заниження суми виплаченого доходу на 2639143,10 грн. та відповідно в результаті чого не нараховано та не утримано військовий збір на загальну суму 39587,15 грн.

При цьому, як вказано в акті перевірки та підтверджується самим відповідачем, при проведенні перевірки податковий орган використовував відомості податкового розрахунку ПП «Прогресфарм» форми 1-ДФ за І квартал 2015 року, копії матеріалів кримінального провадження № 0000349, а саме відомості, що зазначені в копіях розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП «Прогресфарм».

Як вбачається з Акту перевірки, підтверджується відповідачем, при проведенні перевірки відповідачем не досліджувались відомості нарахування та виплати заробітної плати ПП «Прогресфарм», не здійснювалось співставлення цих даних з даними копій розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП «Прогресфарм», на які відповідач посилається, як на докази отримання працівниками ПП «Прогресфарм» заробітної плати у сумі 2639143,10 грн.

Тобто, відповідач фактично здійснив донарахування позивачу військового збору на загальну суму заробітної плати, що вказана в копіях розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП «Прогресфарм», без визначення відповідності такої суми відомостям нарахування та виплати заробітної плати ПП «Прогресфарм».

Також, використовуючи копії розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП «Прогресфарм», як доказ нарахування та виплати ПП «Прогресфарм» своїм працівникам заробітної плати у сумі 2639143,10 грн., відповідач не визначив чи наявні на вказаних розписках будь-які ідентифікуючі ознаки складання таких розписок безпосередньо ПП «Прогресфарм», зокрема, підписів посадових осіб підприємства, відповідальних за нарахування та виплату заробітної плати, печатки ПП «Прогресфарм», інші реквізити, необхідні для визначення цих документів як бухгалтерських.

З огляду на вищевикладене вбачається, що висновки акту перевірки ґрунтуються лише на матеріалах кримінального провадження № 0000349, а саме відомостях, що зазначені в копіях розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП «Прогресфарм».

Вказані розписки надійшли на адресу ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС у Одеській області разом із супровідним листом №13/1/1-24230 від 05.11.2015 року. При цьому разом із супровідним листом було надіслано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва Писанець В.А. від 03.11.2015 року у справі №757/41028/ 15-к. При цьому, резолютивна частина ухвали містить дозвіл на проведення ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС у Одеській області документальної позапланової перевірки ПП Прогресфарм (код 33137689) з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених законодавством внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за період часу з 01.01.2015 року по 01.09.2015 року.

Як зазначив Верховний суд при направленні справи на новий розгляд судові рішення у справі №815/2790/16 скасовані з тих підстав, що судами не дано оцінки тому факту, що у позивача виявлено та вилучено оригінали розписок працівників про отримання заробітної плати «в конвертах», оригінали цих розписок досліджено не було, обставини їх складання не з'ясовано, не з'ясовано чи містять вказані документи підписи посадових осіб підприємства, які відповідальні за виплату заробітної плати на розписках, тощо.

Так, на виконання ухвали суду від 22.08.2018 року, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області були надані до суду витребувані судом документи з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000349 від 09.06.2015 року, а саме оригінали розписок про отримання заробітної плати працівниками ПП «Прогресфарм» згідно протоколів огляду від 18.09.2015 року та 23.09.2015 року на 536 аркушах, копії яких ідентичні та наявні в матеріалах справи.

Також позивачем надано до суду звіти позивача за формою 1-ДФ за період 1-3 кварталу 2015 року, у яких відображені суми доходів, нараховані та виплачені позивачем фізичним особам-робітникам.

З досліджених оригіналів розписок, які надано слідчим та копії яких містяться в матеріалах справи, судом вбачається, що в них наявні підписи, які здійснені шляхом подвійного наведення, також - однакові підписи на декількох розписках, тобто вбачається, що підписи на розписках мають ознаки підробки. Крім цього жодна особа не опитана відповідачем або іншим чином не встановлено належних підписів саме особам, які зазначені у розписках.

При цьому, суд звертає увагу, що в листі ДПА України від 01.04.2010 року №6584/7/23-4017/199 «Про використання в роботі Методичних рекомендацій щодо перевірок достовірності формування валових витрат на оплату праці, утримання ПДФО, встановлення фактів виплат зарплати в «конвертах», виявлення працівників, трудові відносини з якими не оформлені належним чином» надані рекомендації щодо дій податківців при встановленні фактів виплат заробітної плати в «конвертах», оформлення з найманими працівниками офіційно трудових відносин.

За змістом даного листа пропонується з метою визначення повноти нарахування заробітної плати, а також повноти декларування податку з доходів фізичних осіб в обов'язковому порядку провести порівняльний аналіз даних бухгалтерського та податкового обліку, що стосуються фонду оплати праці, розміру заробітної плати, чисельності працівників та здійснити такі дії. Визначити питому вагу витрат на оплату праці в загальній сумі валових витрат (порівняти дані рядка 400 балансу «Забезпечення витрат персоналу», рядка 240 звіту про фінансові результати «Витрати на оплату праці» з даними податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум податку з доходу фізичних осіб, утриманого з них за формою № 1ДФ.

Провести аналіз наказів щодо встановлення робочого часу, в тому числі скороченого, порівняти з розрахунковими відомостями на заробітну плату та порівняти з отриманою від податкової міліції по результатах проведених опитувань найманих працівників інформацією щодо фактичного робочого часу.

Провести аналіз показників: розмір окладу (ставки), зазначеного у штатному розписі, трудових договорах (контрактах, угодах) з законодавчо встановленим розміром мінімальної заробітної плати, а також з фактично нарахованим та виплаченим розміром заробітної плати, зазначеним у розрахункових та платіжних відомостях. У разі встановлення фактів невідповідності нарахованої та виплаченої заробітної плати разом із залученими працівниками податкової міліції провести опитування найманих працівників щодо причин невідповідності або щодо фактичного розміру отриманої ними заробітної плати.

Наголошено, що до функцій органів ДФС відноситься контроль за повнотою та своєчасністю сплати податків до бюджету, а питання дотримання законодавства про працю не віднесено до компетенції податкових органів, тому до одночасного проведення перевірок платників податків доцільно залучати відповідні органи, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про оплату праці на підприємствах, а також міліцію.

Отже відповідач для отримання об'єктивної, неупередженої та правдивої інформації щодо предмету доказування, міг і мав право в межах наданих йому повноважень покласти в основу акта не лише недопустимо отримані копії розписок, а інші докази, отримані у порядку і в спосіб, визначенні законодавством, чинним на момент проведення такої перевірки.

Також суд зазначає, що вказані копії також не відповідають вимогам пп. 8 п. 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом МЮУ від 18.08.2015 року № 1000/5, а саме: копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку; напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії; напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій»; у випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи; на лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія».

Відповідно до п. 1 зазначених правил, ці Правила встановлюють єдині вимоги до створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи).

Як вбачається із розписок, при засвідченні копій усіх розписок, не зазначено назви посади особи, яка засвідчує копії, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, печатки. Тобто жодних реквізитів необхідних для визнання розписки належним чином засвідченою копією немає. За таких обставин, суд вважає, що усі зазначені розписки у копіях є неналежними доказами.

Крім того, зазначені розписки не відповідають частині другій статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», якою встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У даному випадку копії розписок не містять обов'язкових реквізитів первинного документа, а тому є неналежними доказами і не можуть прийматися до уваги, адже не містять жодних ідентифікуючих ознак підприємства та посадової особи підприємства, яка відповідальна за здійснення операції.

На підставі вищевикладеного та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що акт перевірки містить непослідовні, побудовані на суб'єктивних домислах та міркуваннях перевіряючих, безпідставні та необґрунтовані висновки, що суперечать положенням діючого податкового законодавства, зокрема положенням ст.86 ПК країни та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 р., зареєстрованого в Міністерстві, юстиції за №1300/27745 від 26.10.2015 р., що є недопустимим.

В порушення п.3 розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок, акт документальної перевірки 1/15-53-22-02/37282171 від 04.01.2016 року не містить систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Всупереч вимогам п. 5. Розділу II Порядку оформлення результатів документальних перевірок в акті документальної перевірки факти виявлених порушень законодавства з питань податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладено нечітко, не об'єктивно та неповною мірою, без посилань на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Суд зазначає, що задекларована Податковим кодексом України презумпція добросовісності платника податків і обов'язок податкового органу доводити факт порушення полягає в тому, що кожний платник податків вважається невинним у вчиненні правопорушення доти. Доки його вина не буде доведена у встановленому порядку і встановлена рішенням суду, що набуло чинності. Всі сумніви щодо вини платника податків у вчиненні правопорушення тлумачаться на його користь.

Відповідно до положень п.2 розділу VIII Порядку оформлення і подання скарг платниками податків та їх розгляд контролюючими органами, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.10.2015р. №916, під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом, або інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 50 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» суд вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до І Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

За змістом п. 49 вказаного рішення збільшення податковим органом зобов'язання особи з податку безперечно є втручанням до майнових прав заявника, гарантованих статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції. Таке втручання за Конвенцією може бути визнане тільки на умовах, передбачених законом.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу ст.2 КАС України випливає, що рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності всіх перед законом; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансі між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається відповідач, вказуючи на порушення ПП «Прогресфарм» ст.ст. 171, 176, 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов приватного підприємства «Прогресфарм» до Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.05.2016 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 30.05.2016 року рішення Державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу УІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повне рішення суду складено та підписано суддею 10 грудня 2018 року.

Суддя С.О. Cтефанов