Справа № 814/3014/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 814/3014/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
судді -Джабурії О.В..
при секретарі -Поповій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Прометей Агрі» до Головного управління ДФС в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей Агрі» (надалі - Позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Миколаївській області (надалі - Відповідач, ДФС), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.09.2017 року № Форми «Р1», яким ДФС зменшило позивачу суму податкового зобов'язання на загальну сум 8528319,35 грн. та суму податкового кредиту на загальну 7373316,90 грн..

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі акту документальної позапланової перевірки позивача від 29.08.2017 року №1171/14-29-14-07/40600117, в якому податковий орган виклав помилкові висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо податку на додану вартість, які є необґрунтованими, не узгоджуються з положеннями податкового законодавства та спростовуються наданими позивачем документами.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ДФС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції в період з 15.08.2017 року по 19.08.2017 року посадові особи ДФС провели документальну позапланову виїзну перевірку Товариства, результати якої оформили «Актом про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПРОМЕТЕЙ АГРІ» (код 40600117) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «ЗАНАЙС» () за жовтень, листопад 2016 року, ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» () за березень 2017 року, та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників» від 29.08.2017 року №1171/14-29-14-07/40600117 (надалі - акт перевірки)

Відповідно до висновків Акту перевірки Товариством допущені наступні порушення податкового законодавства:

- п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до завищення податкового кредиту на суму 7373316,90 грн.;

- п.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188 ПК України, що призвело до завищення податкових зобов'язань на суму 8528319,35 грн..

На підставі акту перевірки ДФС прийняло податкове повідомлення-рішення від 14.09.2017 року №, яким зменшило податкові зобов'язання Товариства з ПДВ за жовтень, листопад, грудень 2016, березень, червень, липень 2017 на загальну суму 8528319,35 грн., а також зменшило за податковий кредит за жовтень, листопад 2016, березень 2017 на загальну суму 7373316,90 грн..

Зі змісту акту перевірки слідує, що висновки про завищення податкових зобов'язань та податкового кредиту ґрунтуються на тому, що Товариство не довело належними доказами придбання у ТОВ «ЗАНАЙС» соняшнику в кількості 34,055 т на суму 346301,35 грн., в тому числі ПДВ - 57716,90 грн., та придбання у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» ячменю та кукурудзи в кількості 10700 т та 700 т відповідно на суму 43893600,00 грн., в тому числі ПДВ - 7315600,00 грн. В зв'язку з цим ДФС вказало, що Товариство допустило завищення податкового кредиту за жовтень 2016 року на суму 29606,13 грн., за листопад 2016 року - на суму 28110,77 грн., за березень 2017 року - на суму 7315600,00 грн.

Відповідно, ДФС заперечило і факти подальшої реалізації позивачем у грудні 2016 року придбаного у ТОВ «ЗАНАЙС» соняшнику в адрес ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», реалізації позивачем у березні 2017 року придбаної у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» кукурудзи в адрес ПМП «ЛОЦМЕН», реалізації позивачем у червні та липні 2017 року придбаного у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» соняшнику в адрес ЗАТ «ВАСИЛІВКА-АГРО» та Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД» (стр.25-37 Акта). В зв'язку з цим ДФС вказало, що Товариство допустило завищення податкових зобов'язань з ПДВ за грудень 2016 року на суму 57893,50 грн., за березень 2017 року - на суму 535500,00 грн., за червень 2017 року - на суму 6307077,41 грн., за липень 2017 року - на суму 1627848,44 грн..

Невизнання податковим органом вказаних операцій з придбання та реалізації сільгосппродукції обґрунтовується тим, що «… не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з придбання сільгосппродукції … джерело походження якої перевіркою не встановлено, фактичність зберігання або використання у власній господарській діяльності якої підприємством не доведено та не підтверджено відповідними первинними документами …».

Так, стосовно операцій з придбання соняшнику у ТОВ «ЗАНАЙС» (податковий кредит в сумі 57716,89 грн.), в акті перевірки зазначено, що на підтвердження факту придбання Товариство надало договір купівлі-продажу, видаткові накладні, податкові накладні, банківські виписки, товарно-транспортні накладні. Вказуючи на невідповідність інформації про пункти навантаження та розвантаження продукції, що міститься у договорі та товарно-транспортних накладних, ДФС вважає, що «… зазначені документи не є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції та рух активів …». Також відповідач вказав, що позивач не надав акти приймання-передачі (складські квитанції); витяги з реєстру зернового складу по елеваторах, на яких зберігається сільськогосподарська продукція; інформацію щодо посадових осіб, уповноважених передавати сільгосппродукцію на зберігання, отримувати складські квитанції та ставити підпис у книзі реєстрації зернового складу; інші документи, які б підтверджували факт передачі сільгосппродукції від постачальника до продавця; карантинні сертифікати, фітосанітарні сертифікати; сертифікати про походження, інші документи, які свідчать про придбання та фактичне походження даного виду товару, зазначеного у первинних документах, виписаних ТОВ «ЗАНАЙС» на адресу ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-АГРІ» …». Крім того, ДФС зазначило, що, в «Акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЗАГАЙС» (код 40104725) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями за період грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, січень-березень 2017 року» від 03.08.2017 року №991/14-28-14-07/40104725» (надалі - акт перевірки від 03.08.2017 року, т.1, арк.140-174) було вказано зокрема «… не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з реалізації товарів … в адресу контрагентів - покупців … ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-АГРІ» (код 40600117) … за жовтень 2016 року на суму ПДВ 29606,14 грн.; за листопад 2016 року на суму ПДВ 28110,77 грн. …».

Стосовно операцій з придбання позивачем ячменю та кукурудзи у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» (податковий кредит в сумі 7315600,00 грн.), то в акті перевірки зазначено, що Товариство надало договори купівлі-продажу, видаткові накладні, податкові накладні, банківські виписки. ДФС вказує на те, що позивач не надав товарно-транспортні накладні; акти приймання-передачі (складські квитанції); витяги з реєстру зернового складу по елеваторах, на яких зберігається сільськогосподарська продукція; інформацію щодо посадових осіб, уповноважених передавати сільгосппродукцію на зберігання, отримувати складські квитанції та ставити підпис у книзі реєстрації зернового складу; інші документи, які б підтверджували факт передачі сільгосппродукції від постачальника до продавця; карантинні сертифікати, фітосанітарні сертифікати; сертифікати про походження, інші документи, які свідчать про придбання та фактичне походження даного виду товару, зазначеного у первинних документах, виписаних ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» на адресу ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-АГРІ» …». Крім того, в акті перевірки зазначено, що, в «Акті про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» (код 39981544) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами - покупцями ТОВ «ПРОМЕТЕЙ АГРІ» …» від 16.05.2017 року №402/14-29-14-08/39981544 (надалі - акт перевірки від 16.05.2017 року, т.1, арк.91-139) було вказано зокрема «… не підтверджено реальність здійснення господарських операцій з контрагентом ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-АГРІ» за березень 2017 року на суму ПДВ 7 315 600 грн. …».

Наведені податковим органом обґрунтування невизнання операцій з придбання сільгосппродукції у ТОВ «ЗАНАЙС» та у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД», за якими позивач формував податковий кредит, є також обґрунтуванням невизнання ДФС і операцій з подальшої реалізації позивачем цієї сільгосппродукції в адрес покупців - ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД», ПМП «ЛОЦМЕН»,ЗАТ «ВАСИЛІВКА-АГРО» та Дочірньому підприємству з іноземною інвестицією «САНТРЕЙД», за якими позивач формував податкові зобов'язання.

Суд першої інстанції наведені ДФС доводи невизнання операцій з придбання сільгосппродукції у ТОВ «ЗАНАЙС» та у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» відхилив, зазначивши наступне:

- карантинні сертифікати, фітосанітарні сертифікати, сертифікати про походження не є первинними документами в розумінні статті 1 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому ці документи не є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій

- посилання на недоліки в оформленні товарно-транспортних накладних та відсутність складських квитанцій та інших документів, що передбачені Законом України від 04.07.2002 №37-IV «Про зерно та ринок зерна в Україні» та затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 року №198 «Положенням про обіг складських документів на зерно» є недоречними та не підтверджують факт порушення позивачем податкового законодавства, оскільки в акті перевірки відсутня інформація про те, що до податкового кредиту з ПДВ у відповідних податкових періодах Товариство віднесло ПДВ з вартості послуг перевезення вантажів та послуг складського зберігання.

- посилання ДФС на факт зменшення ТОВ «ЗАНАЙС» суми податкового зобов'язання з ПДВ податковим повідомленням-рішенням від 28.09.2017 року № (т.2, арк.159) є безпідставними, оскільки на момент перевірки позивача (15-19 серпня 2017 року) цього рішення не існувало, і ДФС безпідставно обґрунтувало доводи про порушення Товариством вимог податкового законодавства інформацією, що міститься в акті перевірки від 03.08.2017 року щодо ТОВ «ЗАНАЙС»;

- посилання ДФС на факт зменшення ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» суми податкового зобов'язання з ПДВ податковим повідомленням-рішенням від 31.05.2017 року № є помилковими, оскільки рішення є неузгодженим та оскаржується в адміністративному суді по справі №814/1902/17 (т.2, арк.153).

Колегія суддів погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою висновків акту перевірки та зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.182 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, підставою, що позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними, або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 ПК України.

Згідно статті 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу 2 п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

В той же час, з урахуванням закріпленої в ст.204 ЦК України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ст.77 КАС України, за якою обов'язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень покладається на такого суб'єкта, ГУ ДФС повинно було надати суду належні та достовірні докази своїх тверджень про те, що задекларовані позивачем операції з придбання сільгосппродукції у ТОВ «ЗАНАЙС» та у ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД» в реальності не виконувались, а мало місце лише документування цих операцій з метою завищення валових витрат та податкового кредиту без фактичного отримання товарів від цих контрагентів.

Однак в ході розгляду даної справи відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту вчинення представниками позивача незаконних дій щодо проведення фіктивних операцій з вказаними контрагентами-продавцями.

Колегія суддів вважає, що наведені податковим органом доводи щодо недоліків оформлення ТТН та посилання на відсутність складських квитанцій та інших документів, що передбачені Законом України від 04.07.2002 року №37-IV «Про зерно та ринок зерна в Україні» та затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 року №198 «Положенням про обіг складських документів на зерно», не можуть бути належним та достатнім обґрунтуванням фіктивності задекларованих позивачем операцій із ТОВ «ЗАНАЙС» та ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД».

Також суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з посиланнями відповідача в Акті перевірки на інформацію про результати проведених податкових перевірок стосовно продавців сільгосппродукції ТОВ «ЗАНАЙС» та ТОВ «ПРОМЕТЕЙ-ТРЕЙД», оскільки податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ по операціям з такими контрагентами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 11 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.