Справа № 826/8112/18
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8112/18 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Смолій І.В., Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, яка звернулася до суду в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, із адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині відмови у задоволенні заяви від 24.04.2018 щодо не переведення ОСОБА_4 з одного виду пенсійного утримання пенсії у зв'язку із втратою годувальника на загальних підставах на пенсію по втраті годувальника, як дитині померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1, інваліда 2 групи, не нарахування та виплати пенсії;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити пенсію по втраті годувальника в розмірі 50% пенсії по інвалідності померлого годувальника ОСОБА_5 з урахуванням його заробітку на момент участі у ліквідації наслідків катастрофи на ЧАЕС, ОСОБА_4, з моменту звернення із заявою у розмірі 5140,41 грн. щомісячно з 24.04.2018;

- зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити згідно з ч.1 ст.52 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_4 з 24.04.2018 до досягнення нею 23-річного віку, щомісячну компенсацію у розмірі 113,88 грн., встановлену Кабінетом Міністрів України;

- стягнути та виплатити пенсію, у зв'язку із втратою годувальника, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як доньці померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, пенсію за минулий період, але не більш, як за 12 місяців у розмірі 5140,41*12=61684,92 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач, в інтересах неповнолітньої доньки, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24.04.2018 року ОСОБА_3, в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фону України в місті Києві (далі по тексту - Лівобережне об'єднане УПФУ) із заявою про переведення ОСОБА_4 із пенсії за втратою годувальника на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» на пенсію по втраті годувальника, як доньці померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити відповідні компенсаційні нарахування.

Листом № 1292/08 від 27.04.2018 Лівобережне об'єднане УПФУ відмовило у призначенні ОСОБА_4 пенсії по втраті годувальника (а.с.32).

Вважаючи протиправною вказану відмову відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповіді на заяву про призначення пенсії та відзиву на позовну заяву вбачається, що пенсійним органом не було відмовлено у переведенні ОСОБА_4 з одного виду пенсії на інший, а лише було роз'яснено про невірний спосіб звернення до пенсійного фонд, який полягає у надані неналежних документів.

Крім того, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав ГУ ПФУ в місті Києві, як правонаступника, розглянути заяву позивача від 24.04.2018 з урахуванням висновків суду, які зазначені в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує зазначені висновки суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 01.04.1991 № 796-ХІІ (далі по тексту - Закон № 796-XII) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Згідно зі ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв'язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до вимог п.2.3. Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в пп. 2, 3 п. 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сім'ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім'ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

5) документи про вік померлого годувальника сім'ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім'ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв'язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім'ї, яким право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії членам сім'ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої ст. 40 Закону.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, є дружиною померлого громадянина із числа ліквідаторів наслідків аварії на ЧАЕС № 1 - ОСОБА_5.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 31.08.2013 Серія НОМЕР_1, ОСОБА_5 вважається померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складений відповідний запис №158 (а.с.17).

24.04.2018 позивач звернулась до Лівобережного об'єднаного УПФУ про призначення пенсії по втраті годувальника, як доньці померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснення відповідних компенсаційних нарахувань.

Листом № 1292/08 від 27.04.2018 Лівобережним об'єднаним УПФУ було відмовлено позивачу в переведенні та призначенні вказаної пенсії, оскільки в матеріалах справи ОСОБА_5 відсутня довідка про заробітну плату в зоні відчуження за 1986 рік. Також, відповідачем зазначено, що наявна в пенсійній справі довідка не відповідає встановленому зразку та не містить даних про періоди роботи, населений пункт (об'єкт), де виконувались роботи із зазначенням тривалості робочого дня ОСОБА_5

Разом з тим, позивачу запропоновано звернутись до Управління праці та соціальної політики Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації для отримання належної довідки.

Правовими положеннями п. 4.1. Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п. 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам'ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Як убачається з п. 4.3 Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

В листі № 01-3/244-013-2 від 27.02.1996 Міністерством соціального захисту населення України звернуто увагу на те, зокрема, що оплата праці громадянам, які тимчасово переведені і відряджені на роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, провадиться в розрахунку встановленого 6-ти годинного робочого дня (36-ти годинного робочого тижня) з урахуванням кратності. Для оплати в зоні відчуження береться годинна тарифна ставка (оклад), яка розраховується шляхом поділу місячної тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи (без доплати і надбавок) на місячну норму робочого часу за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.

Форма довідки про заробітну плату, одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження встановлена наказом Міністерства соціальної політики України від 03.09.2012 № 536 «Про затвердження форми Довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках».

У довідці має бути вказана дата перебування у зоні небезпеки; зона небезпеки; кількість днів/годин; денна (годинна) тарифна ставка; кратність; доплата за роботу у надурочний час; доплата за роботу у вихідні та святкові дні тощо.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, після отримання листа про відмову в призначенні пенсії від Лівобережного об'єднаного управління УПФУ, ні на момент подання адміністративного позову до суду, не зверталась ані до підприємства на якому працював померлий чоловік ОСОБА_5, ані до Комісії з визначення даних про роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках при Департаменті соціальної політики КМДА, ані до Управління праці та соціальної політики Дарницької в місті Києві державної адміністрації для видачі довідки про заробітну плату ОСОБА_5 належного встановленого зразка.

При цьому, 18.07.2018 позивачем через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) подано клопотання про залучення до матеріалів справи довідок: №01-740 від 27.06.2018 виданої ПрАТ БК «Укренергобуд» на ім'я ОСОБА_5; № 01/739 від 27.06.2018 про заробітну плату для обчислення пенсії виданої ПрАТ БК «Укренергобуд» на ім'я ОСОБА_5 про його заробітну плату в зоні ЧАЕС за грудень місяць 1986 з розшифруванням.

Між тим, при поданні ОСОБА_3, в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, заяви від 24.04.2018 до Лівобережного об'єднаного УПФУ про призначення пенсії по втраті годувальника, як доньці померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС згідно ст.54 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснення відповідних компенсаційних нарахувань, вказані довідки останньою подані не були.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки не відповідають вимогам чинного законодавства.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звернення позивача до відповідача 24.04.2018 з заявою про призначення пенсії в довільній формі та не надання встановлених Порядком № 22-1 документів, не свідчать про бездіяльність пенсійного органу щодо не розгляду заяви про призначення пенсії.

Крім того відповідачем рішення про відмову у призначенні (перерахунку) пенсії стосовно позивача взагалі не приймалось.

Так, з відповіді на заяву про призначення пенсії та відзиву на позовну заяву вбачається, що пенсійний орган не відмовляє у призначені пенсії позивачу, а лише роз'яснює про невірний спосіб звернення до пенсійного фонду, який полягає у надані неналежних документів.

Отже, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині відмови у задоволенні заяви позивача, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, не підлягає задоволенню, оскільки на момент відмови відповідач діяв у межах та спосіб передбачений законом.

Щодо інших позовних вимог, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вони є похідними від першої позовної вимоги і також не підлягають задоволенню, оскільки питання щодо призначення, чи відмови у призначенні пенсії віднесено до виключної компетенції управління Пенсійного фонду, вказане вбачається з наступного.

Відповідно до ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.38 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім'ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із ч.2 ст.36 цього Закону, а членам сім'ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

Як вже зазначалося, вимогами ст.54 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв'язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Згідно ч.1 ст.9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що для повного захисту прав позивача існує необхідність вийти за межі позовних вимог та зобов'язати ГУ ПФУ в місті Києві, як правонаступника, розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.04.2018 з урахуванням вищезазначених висновків суду.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що зобов'язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.04.2018 з урахуванням вищезазначених висновків суду, в даному випадку є належним способом захисту прав позивача, а тому зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та законним.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, надано обґрунтовані доводи на спростування своєї бездіяльності, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 10.12.2018.

v