Справа № 200/15021/18
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Провадження №2а/200/675/18
12 грудня 2018 суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Солонянського відділення поліції УПП у Дніпропетровській області старшина поліції ОСОБА_2, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що позивача відповідачем було притягнуто до адміністративної відповідальності, про що останнім винесено постанову за ч.3 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме водій керував автомобілем, який не пройшов технічний контроль та не мав при собі полісу обовязкового страхування, чим порушив п.31.3 б ПДР України. Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, тому позивач вважає винесену відповідачем постанову протиправною та просить її скасувати.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.
Відповідачеві було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надано.
Дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що згідно постанови серії НК №101780 поліцейським Солонянського ВП ОСОБА_2 було застосовано адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за те, що 12.09.2018 року в на автошляху Бориспіль Дніпропетровськ Запоріжжя, 437 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, який підлягає обовязковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п. 31.3 «б» ПДР України та не мав при собі полісу загально обовязкового страхування, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).
Згідно з п.1.1. ПДР України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Згідно з п. 31.3 «б» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов'язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю.
Однак, як вбачається з доданого до позову свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним фургоном малотонажний В, тобто відноситься до категорії «легкові автомобілі».
Законом України «Про Дорожній рух» визначено, які транспортні засоби не підлягають обов'язковому технічному контролю, зокрема: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».
Порядок проведення обов'язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначений постановою Кабінет Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340.
Отже, суд вважає, що поліцейський Солонянського ВП ОСОБА_2 при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП не в повному обсязі зясував всі обставини справи.
Що стосується накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2,4,5,6 ст.258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до абз.2 п.21.2 ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно ч.2 ст. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу про порушення позивачем вимог ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, отже відсутні будь-які докази притягнення позивача до будь-якого іншого адміністративного правопорушення, в наслідок чого мало б місце притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, тобто ненадання страхового полісу, оскільки відповідний страховий поліс предявляється при складанні протоколу про порушення ПДР та оформленні ДТП.
Також суд звертає увагу на те, що згідно п.3 Розділу V Інструкції, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати.
Приймаючи до уваги викладене, прихожу до висновку, що дії поліцейського Солонянського ВП ОСОБА_2 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності до ч.3 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП слід визнати протиправними, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню та провадження по адміністративній справі підлягає закриттю.
Відповідно до ст.143 КАС України судовий збір слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст. 246 КАСУ, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Солонянського відділення поліції УПП у Дніпропетровській області старшина поліції ОСОБА_2, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.
Визнати дії інспектора Солонянського відділення поліції УПП у Дніпропетровській області старшина поліції ОСОБА_2 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП протиправними.
Постанову серії НК №101780 від 12.09.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП скасувати, провадження по справі закрити.
Судовий збір віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Т.Ю. Єлісєєва