Справа № 813/1123/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

10 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3710/18

Суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Большакова О.О., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі № 813/1123/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу .

Відповідно до вимог частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно матеріалів справи, оскаржене судове рішення постановлено 24.04.2018, повний текст рішення складено 26.04.2018.

Апеляційну скаргу подано засобами поштового зв'язку 23 листопада 2018 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною третьою статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Особою, яка подала апеляційну скаргу, заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, яке обґрунтоване тим, що завірена копія рішення суду від 24.04.2018 була отримана його представником 05.05.2018, який не був учасником цієї справи, на підтвердження зазначених обставин додає копії супровідного листа від 02.05.2018, конверта та витягу з реєстру поштових відправлень.

Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, оскільки справа розгядалась за його відсутності, повний текст рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 на адресу його проживання (АДРЕСА_1) не надсилався, а був отриманий його представником за довіреністю, який не являвся учасником справи та який повідомив його в телефонному режимі, що його позовні вимоги повністю задоволені, хоч такі були задоволені лише частково, а зі змістом рішення суду від 24.04.2018 року він особисто ознайомився лише 13.11.2018, після того як зрозумів, що його права належним чином чином не захищені.

Разом з тим, причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона одночасно відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Доводи апелянта про його необізнаність із рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 є безпідставними з огляду на таке.

Згідно вимог ч. 7 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Згідно матеріалів справи, копію рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 отримано представником скаржника згідно наявної в матеріалах справи заяви 21.06.2018 (а.с. 30), згідно приєднаних до апеляційної скарги копій супровідного листа від 02.05.2018, конверта та витягу з реєстру поштових відправлень зазначена копія рішення суду отримана представником апелянта 05.05.2018.

Крім того, 27.06.2018 представником позивача ОСОБА_2 подано в порядку ст. 382 КАС України заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2018.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2018 відмовлено у задоволенні заяви.

19.07.2018 ОСОБА_1 особисто подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, у описовій частині якої детально описується резолютивна частина рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 (а.с. 41-44).

А тому, твердження апелянта про те, що він дізнався про часткове задоволення його позовної заяви лише після того, як він особисто 13.11.2018 ознайомився зі змістом рішення суду від 24.04.2018 року не відповідають дійсності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що Європейська Конвенція Про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв'язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі «Півень проти України» Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Враховуючи зазначене, заявлені у клопотанні про поновлення строку для подання апеляційної скарги причини пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними. Тому, строк на апеляційне оскарження пропущений без поважних причин.

Вказаний недолік апеляційної скарги повинен бути усунутий шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням поважних підстав його пропуску.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз'яснити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 295, 298, 299 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2018 року у справі № 813/1123/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяО. О. Большакова