Справа № 420/5431/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5431/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОВОЧ» (65045, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Базарна, будинок 61; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування наказу №7881 від 12.10.2018р.,

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 05 грудня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОВОЧ» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № 7881 від 12.12.2018 р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укровоч», код за .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ № 7881 від 12.10.2018р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укровоч» прийнятий відповідачем неправомірно, оскільки в даному випадку у контролюючого органу не виникло право на проведення перевірки на підставі пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Так, письмовий запит відповідача за своїм змістом не відповідав вимогам абз.2 п. 73.3 ст. 73 ПК України. Крім того, ТОВ «Укровоч» 06.09.2018 р. до Головного управління ДФС в Одеській області було надано письмову відповідь (вих. № 09/8-1 від 05.09.2018 р.), якою, на думку позивача, було обґрунтовано відмовлено у наданні пояснень та первинних документів (документального підтвердження) по взаємовідносинам із зазначеними у запиті контрагентами та запропоновано повторно надати обґрунтовані запити відповідно до чинного законодавства України. Враховуючи, що запит складено з порушенням вимог, викладених в абз. 1 та 2 п. 73.3 ст. 73 ПК України, позивач посилається на звільнення платників податків від обовязку надання відповіді на такий запит.

Ухвалою від 22.10.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; зобовязано Головне управління ДФС в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду у строк до 12.11.2018 р. належним чином засвідчені копії оскаржуваного наказу та всіх документів, що послугували підставою для його прийняття; призначено судове засідання по справі на 15.11.2018 р. о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 15.11.2018 р., яка занесена до протоколу засідання, оголошено перерву до 05.12.2018 р. 09 год. 15 хв.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву (а.с. 20-23), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, що за результатами аналізу податкової інформації Головного управління ДФС у Миколаївській області виявлено факти документально оформлених нереальних (проведені з порушенням законодавства) господарських операцій з придбання товарів, робіт (послуг) (овочів, фруктів, сухофруктів та ін.), що свідчить про недостовірність визначення ТОВ «Укровоч» (код за ) податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами постачальниками. Головне управління ДФС в Одеській області на підставі п.п. 1 абз. 3 п. 73.3. ст. 73 Податкового кодексу України на адресу позивача надіслано запит за №11604/10/15-32-14-07-08 від 08.08.2018 р. «Щодо надання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень». Не отримавши запитувану інформацію, відповідач, керуючись вимогами пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, 12.10.2018р. видав наказ № 7881 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укровоч»» з питання дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість. Вказаний наказ отримано ТОВ «Укровоч» 17.10.2018. Таким чином, відповідач вважає оскаржуваний наказ правомірним та прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства, в звязку з чим на його думку у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

08.08.2018 р. (вих. № 11604/10/15-32-14-07-08) Головним управлінням ДФС в Одеській області сформовано та надіслано позивачу запит про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження (а.с. 27-29).

Листом від 05.09.2018 р. (вих. №09/8-1) позивачем надано контролюючому органу відповідь, в якій зазначено, що зазначений запит не містить інформації про підстави для надання документів (а.с. 11).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що жодних пояснень та їх документальних підтверджень щодо господарських відносин з товариствами, зазначеними у запиті, на адресу податкового органу не надходило.

Наказом заступника начальника Головного управління ДФС в Одеській області № 7881 від 12.10.2018 р. призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укровоч» з 17 жовтня 2018 року тривалістю 5 робочих днів, з контрагентами постачальниками ТОВ «Компанія Хвиля», за період липень 2017 року, ТОВ «Триумф-СК», за період липень 2017 року, ТОВ «Меларс», за період липень 2017 року, ТОВ «Омега Тор», за період липень-серпень 2017 року, ТОВ «Юг Крайсінг», за період липень 2017 року, ТОВ «ОСОБА_3 Сервіс», за період липень 2017 року, ТОВ «ОСОБА_4 Пром», за період серпень-вересень 2017 року, ТОВ «ОСОБА_5 Трейд», за період жовтень 2017 року, ТОВ «Спалар», за період травень 2018 року, ТОВ «Ліберал Буд», за період лютий-травень 2018 року, з метою дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість (а.с. 25).

Позивач вважає протиправним наказ про проведення перевірки та таким, що прийнятий за відсутності законних підстав, в звязку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 19-1.1 ст.19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

За приписами пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в п. 78.1 ст. 78 ПК України, серед яких зокрема є:

отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1. п. 78.1 ст.78 ПК України);

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України).

Як встановлено судом зі змісту оскаржуваного наказу, позапланова документальна виїзна перевірка позивача призначена у звязку з ненаданням платником пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу (вих. №14958/10/08-01-14-08-11 від 24.05.2018).

Наказ видано на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Суд зазначає, що приписами пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України передбачено як підставу для проведення позапланової документальної перевірки не надання платником податків пояснень та їх документального підтвердження на письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, у разі виявлення недостовірності даних, що міститься у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Підпунктом 20.1.14 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.

Наведений законодавчий припис кореспондується з положеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України.

Так, абзацом 1 п. 73.3 ст. 73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Абзацами 6, 7, 9 п. 73.3 ст. 73 ПК України визначено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

В свою чергу абзацами 2 5 п. 73.3 ст. 73 ПК України передбачено, що такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Як свідчать матеріали справи, 08.08.2018 р. (вих. № 11604/10/15-32-14-07-08) Головним управлінням ДФС в Одеській області сформовано та надіслано позивачу запит про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження, який в свою чергу містить усі перелічені вище вимоги, а саме: був підписаний заступником начальника Головного управління ДФС в Одеській області; підстава для надіслання запиту була зазначена чітко, а саме п.п. 1 абз. 3 п. 73.3 ст. 73 ПК України за результатами аналізу податкової інформації Головного управління ДФС у Миколаївській області № 89/14-29-14-08/37844446 від 26.07.2017 р., № 93/14-29-14-08/41067763 від 27.07.2017 р., № 120/14-29-14-08/41385222 від 22.08.2017 р., № 183/14-29-14-08/40890513 від 29.09.2017 р., №201/14-29-14-08/41353379 від 11.10.2017 р., № 238/14-29-14-08/41353431 від 09.11.2017р., № 313/14-29-14-08/40399145 від 12.12.2017р., № 254/14-29-14-08/40610151 від 29.03.2018 р., № 394/14-29-14-08/41583957 від 18.07.2018 р., виявлено факти документально оформлених нереальних (проведені з порушенням законодавства) господарських операцій з придбання товарів, робіт (послуг), (овочів, фруктів, сухофруктів та ін.), що, на думку контролюючого органу, свідчило про недостовірність визначення ТОВ «Укровоч», податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентами постачальниками; у запиті зазначений чіткий перелік інформації, яка запитується, та документи, які пропонуються надати; на запиті стоїть печатка контролюючого органу.

Листом від 05.09.2018р. (вих. №09-8-1) ТОВ «Укровоч» крім іншого запропоновано повторно надати обґрунтовані запити відповідно до чинного законодавства України (а.с. 11-13).

Дослідивши вказаний письмовий запит контролюючого органу, суд дійшов висновку, що останній містить вказівки як на юридичні підстави його надіслання, тобто норми закону, згідно яких контролюючий орган має право на отримання запитуваної податкової інформації, так і на фактичні підстави для направлення відповідного запиту певні обставини, що обумовили необхідність реалізації податковим органом відповідних владних повноважень.

З урахуванням обставин справи, досліджених доказів відповідач мав всі підстави для надіслання позивачу запиту.

В свою чергу відмова позивача у наданні пояснень та їх документального підтвердження не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 02.10.2018 р. у справі №813/3033/16 (адміністративне провадження №К/9901/30999/18), згідно якої у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Суд також зазначає, що посилання позивача на окремі дефекти запиту про надання інформації, а також наказу про призначення перевірки для вирішення спірних відносин між сторонами не має юридичного значення, оскільки, зокрема, відсутність або неповнота посилання податкового органу на конкретні пункти ПК не повинні розглядатися як підстава для визнання наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні обєктивні підстави для прийняття Головним управлінням ДФС в Одеській області наказу № 7881 від 12.10.2018р. «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРОВОЧ», код за .

Враховуючи наведене, станом на час прийняття оскаржуваного наказу у відповідача були наявні правові підстави для призначення перевірки ТОВ «УКРОВОЧ» відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України, оскаржуваний наказ прийнято відповідачем з дотриманням вимог законодавства, в звязку з чим відсутні підстави для його скасування.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОВОЧ» (65045, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Базарна, будинок 61; ) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Семінарська, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування наказу №7881 від 12.10.2018р.,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П'ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П'ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.12.2018р.

Суддя Г.П. Самойлюк

.