Справа № 807/51/18
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/119/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 807/51/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Луцович М.М.,

час ухвалення рішення 30.03.2018 року, 13:20 год

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 11.04.2018 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої просить суд : визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо призначення позивачу з 31 грудня 2013 року пенсії за вислугу років без урахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, на оздоровлення за 2012 і 2013 роки та одноразової грошової винагороди за безперервну службу, які ОСОБА_1 фактично отримував під час служби в Збройних Силах України; визнати незаконними дії начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області Пентек А.Ю. щодо порушення Конституційних прав ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення за вислугу років, у відповідності до законодавства України; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити позивачу з 31 грудня 2013 року пенсію за вислугу років із суми 4639,04 грн. з урахування при її обчисленні щомісячної додаткової грошової винагороди, грошової допомоги на вирішення соціально - побутових потреб та на оздоровлення за 2012 і 2013 роки, одноразової грошової винагороди за безперервну службу, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Закарпатській області провести виплату різниці між фактично виплаченою ОСОБА_1 пенсією за вислугу років з урахуванням компенсації втрати доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, починаючи з 31 грудня 2013 року, та розміром пенсії за вислугу років, що мала бути обчислена, нарахована та сплачена йому з 31 грудня 2013 року з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого проводиться її розрахунок, щомісячної додаткової грошової винагороди, та грошових допомог на вирішення соціально-побутових потреб та на оздоровлення за 2012 і 2013 роки, та одноразової грошової винагороди за безперервну службу які позивач фактично отримував під час служби в Збройних силах України та виплатити відповідну недоотриману різницю ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11.09.2014 року на адресу позивача надійшов лист за №10352/03.01 від Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області ( далі - ГУ ПФУ Закарпатської області), із змісту якого вбачався, що 31.12.2013 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у розмірі 2438.57 грн. Відповідна сума пенсії була нарахована ГУ ПФУ в Закарпатській області, із перерахованих у листі видів грошового забезпечення, яке ОСОБА_1 отримав за 24 місяці перед звільненням з військової служби, що складало 3751,65 грн. В подальшому позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявами про надання йому довідки про види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 отримав за останні 24 місяці перед звільненням з військової служби та з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на загальну суму грошового забезпечення з якої були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 24.07.2017 року на адресу позивача надійшли листи Закарпатського ОВК, за № 4228 та № 4229, згідно яких зазначено, що крім видів грошового забезпечення з яких позивачу нарахували пенсію, позивач отримав за 24 місяці перед звільненням щомісячну додаткову грошову винагороду, допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, одноразову грошову винагороду за безперервну службу, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Загальна сума всіх основних та додаткових видів грошового забезпечення з яких сплачено страхові внески для нарахування пенсії складає 4639,04грн. З метою здійснення перерахунку, позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими заявами щодо здійснення позивачу перерахунку призначеної пенсії із врахуванням довідки виданої Закарпатським ОВК від 24.07.2017 року. На відповідні письмові звернення позивача із заявами щодо перерахунку пенсії відповідач надавав письмові відповіді відповідно до ЗУ «Про звернення громадян». Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції оскаржили ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, подавши на нього апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач листом відмовив йому у перерахунку пенсії з врахуванням допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, з яких сплачено страхові внести.

Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі апелянт Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновкам, викладених у рішенні суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ГУ ПФУ у Закарпатській області не мало законних підстав здійснювати перерахунок розміру пенсії у зв`язку із поданням пенсіонером довідки про додаткові види грошового забезпечення, таких як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні.

Просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області не порушено, оскільки пенсія обчислювалася з розміру грошового забезпечення за наявними у пенсійній справі документами, які не містили відомостей про зазначені вище виплати. Як наслідок, позовні вимоги, звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є передчасними, оскільки відповідного рішення про відмову у перерахунку пенсії або ж задоволення такого перерахунку не приймалось.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 11.09.2014 року на адресу позивача надійшов лист за №10352/03.01 від Головного управління пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ Закарпатської області), із змісту якого вбачався, що 31.12.2013 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», у розмірі 2438,57 грн.(а.с 14).

24.07.2017 року на адресу позивача надійшли листи Закарпатського ОВК, за № 4228 та № 4229, згідно яких зазначено, що крім видів грошового забезпечення з яких позивачу нарахували пенсію, позивач отримав за 24 місяці перед звільненням щомісячну додаткову грошову винагороду, допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань, одноразову грошову винагороду за безперервну службу, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с 15-16).

31.07.2017 року позивач звернувся із заявою до начальника ГУ ПФУ Закарпатської області Пентек А. Ю. щодо проведення йому перерахунок пенсійного забезпечення з 31.12.2013 року по час звернення із заявою (а.с.17).

16.08.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ № 219/К-99-01, за підписом в.о. начальника ГУ ПФУ Закарпатської області із змісту якого вбачається, що згідно статті 63 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ з наступними змінами, згідно якого, до встановлених виключно законами України нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, на підставі введення яких усі призначені за цим законом пенсії підлягають перерахунку, належать лише надбавки, доплати, підвищення. Згідно вказаного листа позивача було повідомлено, що згідно ст.16 ЗУ «Про звернення громадян» скарга на дії чи рішення органу може бути подана відповідно до норм вищевказаної статі, тобто відповідь на заяв позивача була подана відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» (а.с 18).

23.08.2017 року позивач повторно подав заяву на ім`я начальника ГУ ПФУ в Закарпатській області ОСОБА_2 , щодо його статусу інваліда війни другої групи, у відповідності до дати призначення йому пенсії по інвалідності, а тому відтермінування розгляду його питання стосовно гідного матеріального забезпечення щодо прийняття рішення про перерахунок йому пенсійного забезпечення відповідно до норм чинного законодавства (а.с. 19).

Крім цього, 28.09.2017 року, на особистому прийомі, позивач надав повторну заяву та одночасно у формі особистого спілкування, у найбільш зручний спосіб для начальника ОСОБА_2 аргументуючи своє намагання бути соціально захищеним з боку ГУ ПФУ Закарпатської області, позивач просив застосування всіх відповідних нормативно-правових актів діючих в Україні, відносно нарахування особам до яких він належить відповідної пенсії, викладені в правовій позиції Верховного Суду України та те, що відповідна правова позиція є обов`язкова для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правові акти, що містить зазначені норми права.

13.10.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області № 93-К, за підписом начальника ОСОБА_2 , із змісту якого позивач дізнався, що йому відмовлено в нарахуванні належної пенсії, із суми 4639,04 грн., з якої були сплачені страхові внески, оскільки призначення йому пенсії з урахуванням сплачених страхових внесків не передбачено діючим законодавством (а.с. 20).

30.10.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області № 13542/09, за підписом начальника ОСОБА_2 із змісту якого, вбачається, що відповідач не вправі здійснювати перерахунок відповідної пенсії відступаючи від норм ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» постанов КМУ та постанов Правління ПФУ (а.с. 21).

09.11.2017 року, у відповідності до вимог п.11 постанови Правління пенсійного фонду України від 12.10.07 року № 18-6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.11.01.2015 року за № 40/26485, позивач в чергове звернувся із скаргою на незаконні дії відповідача та просив визначити суму з якої сплачені страхові внески, з метою законного нарахування йому пенсійного забезпечення (а.с. 22).

08.12.2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області № 348/К-99-01, за підписом начальника Пентек А.Ю., із змісту якого позивачу розяснено, що ГУ ПФУ Закарпатської області нараховувало йому пенсійне забезпечення, тільки з основних видів грошового забезпечення, у відповідності до наданої йому 29.08.2014 року довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 , та якщо Закарпатський ОВК надасть їм іншу суму грошового забезпечення по основним видам грошового забезпечення, то тільки в такому разі позивачу буде нарахована належна пенсія (а.с. 23).

18.12.2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ Закарпатської області із заявою про проведення йому відповідного перерахунку пенсії з врахуванням усіх видів грошового забезпечення за 24 останні місяці військової служби, з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та у відповідності до оригіналу довідки Закарпатського ОВК від 24.07.2017 року №4229 (а.с. 24).

16.01.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУ ПФУ Закарпатської області за підписом начальника ОСОБА_2 згідно якого позивачу відмовлено в належному нарахуванні пенсії з посиланням на відсутність затвердженого порядку подання відомостей до реєстру застрахованих осіб по військовослужбовцях за спірний період до 01.01.2017 року (а.с 25).

Фактично позивачу відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з врахуванням поданих документів з огляду на те, що допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, допомога при звільненні зі служби не є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення, а тому підстави для їх зарахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислена пенсія, відсутні.

Не погоджуючись з такою позицією суб`єкта владних повноважень та вважаючи, що має право на перерахунок пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за останні 24 місяці служби підряд, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Порядком № 3-1 установлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України.

Пунктом 7 Порядку № 3-1 передбачено для призначення пенсії необхідність подання серед інших документів грошового атестату, або довідки про розмір грошового забезпечення, а також довідки про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби.

Що стосується позовних вимог в частині перерахунку та виплати пенсії з врахуванням одноразової грошової допомоги при звільненні колегія суддів вказує на наступне.

Правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги встановлені статтею 15 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII) та статтею 9 Закону України № 2262-XIIl, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

За змістом пункту 17 статті 11 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Також, Закон України від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу; далі - Закон № 400/97-ВР) визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону № 400/97-ВР визначено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є, зокрема, військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Частина третя статті 43 Закону № 2262-XII не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-ХІІ та статтею 9 Закону № 2262-XII, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Щодо іншої частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 43 Закону України від 9 квітня 1992 pоку № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, пенсії відповідно до змісту вказаної норми обчислюються з розміру грошового забезпечення та враховують, зокрема, надбавки, доплати, підвищення та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова № 1294) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Перелік додаткових видів грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу визначений у додатку 26 зазначеної постанови.

З огляду на наведене, колегія суддів у сукупності та взаємозв`язку положення Закону № 2262-ХІІ (частини третьої статті 43 та частини третьої статті 63) та Закону № 2011-ХІІ (частини другої статті 9) приходить до висновку, що грошове забезпечення військовослужбовців при призначенні (обчисленні), перерахунку їм пенсії має включати крім відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентної надбавки за вислугу років тільки щомісячні додаткові види грошового забезпечення.

Також обов`язковою умовою віднесення додаткових виплат до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється), перераховується пенсія військовослужбовців є регулярність сплати страхових внесків.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою № 1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329; далі Інструкція).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Отже, зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ не відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

За змістом пункту 17 статті 11 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV) військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 3 ст.43 Закону № 2262-XII, обов`язковою умовою при визначенні складових грошового забезпечення, які враховуються при призначенні пенсії є сплата з цих виплат, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що права позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області не порушено, оскільки пенсія обчислювалася з розміру грошового забезпечення за наявними у пенсійній справі документами, які не містили відомостей про зазначені вище виплати. Як наслідок, позовні вимоги, звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є передчасними, оскільки відповідного рішення про відмову у перерахунку пенсії або ж задоволення такого перерахунку не приймалось.

Однак, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області полягає у не прийнятті відповідного рішення відносно поданої ОСОБА_1 довідки Закарпатського обласного військового комісаріату №4228 від 24.07.2017 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, як документу для перерахунку пенсії.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем та відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, є підстави для висновку про відсутність порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - залишити без задоволення.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року у справі № 807/51/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 12.12.2018 року