Справа № 308/13819/18
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до інспектора групи реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_3, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 376450 від 13 березня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до відповідача інспектора групи реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_3, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 376450 від 13 березня 2017 року.

Пунктом 2 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником).

Як слідує з позовної заяви, позивач у справі є ОСОБА_1, однак позовну заяву підписано представником (адвокатом) позивача ОСОБА_2.

На підтвердження своїх повноважень представник позивача до позовної заяви додав доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 134 від 15.03.2018 року, до якого надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/395.

Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 55 КАС України).

Частиною першою статті 57 КАС України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Відповідно до частини четвертої статті 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Представник, через якого у відповідності до частини першої статті 55 КАС України має право здійснювати свою участь сторона - є самостійним учасником процесу, який по суті наділений такими ж повноваженнями, як і особа, яку він представляє, саме тому довіритель у спеціально виданій йому довіреності визначає для представника обсяг повноважень, які останній має право здійснювати для представництва у будь-якому органі від імені довірителя. До того ж довіритель має право обмежити чи розширити коло повноважень представника та надати йому право на вчинення окремих процесуальних дій, які належать до спеціальних прав сторони.

Відповідно до статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Однак, статтями 44, 47 КАС України не надано право представникам підписувати від імені учасників справ позовної заяви, оскільки право на подання позову не є тотожним праву представника на підписання від імені позивача позовної заяви.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 810/739/15.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною третьою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат зобов'язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Тобто єдиною підставою для підтвердження у представника обсягу повноважень, наданих йому довірителем є належним чином оформлена від імені довірителя довіреність із спеціальним визначенням кола повноважень, які має здійснювати представник від імені довірителя.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника, зокрема, стосовно звернення з позовною заявою до суду.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 31.05.2018 у справі № 813/4070/17.

З цього питання, також неодноразово висловлювалася ОСОБА_4 Верховного Суду, яка зазначала, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 у справі № 914/2771/16).

Згідно позовної заяви, така підписана представником ОСОБА_2 на підтвердження повноважень якого до позову додана доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 134 від 15.03.2018 року.

Згідно з вказаним дорученням № 134 від 15.03.2018 року Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в особі ОСОБА_5 А., призначено адвоката ОСОБА_2 для надання безоплатної вторинної правової допомоги, передбаченої ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» для відповідної категорії , у межах визначених процесуальних прав і обовязків/повноважень протягом строку дії цього доручення. Доручення видане для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1.

Згідно статті 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг:1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3)складення документів процесуального характеру.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги видає доручення для підтвердження повноважень захисника або повноважень адвоката для здійснення представництва інтересів особи в судах, органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Проте,в матеріалах справи відсутні відомості щодо повноважень адвоката ОСОБА_2, як представника на вчинення процесуальних дій, а саме права подання позовної заяви до суду з правом підпису, від імені особи, яку він представляє.

Доручення № 134 від 15.03.2018 року про надання безоплатної вторинної правової допомоги особі що належить до однієї з категорій, визначених пунктами 1,2,8-12 ст.14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» не містить інформації про межі здійснення процесуального представництва. Зазначено лише, що дане доручення дійсне до прийняття рішення судом касаційної інстанції, крім випадків складання процесуальних документів.

Тобто, не обумовлено права представника на підписання від імені особи яку він представляє будь-яких документів, в тому числі і позовної заяви. Жодної іншої довіреності з переліком повноважень адвоката матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, слід вважати, що позовна заява підписана представником позивача - адвокатом за відсутності підтвердження повноважень такої особи на її підписання.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній належним чином засвідчений відповідний документ, який би підтверджував рішення ОСОБА_1 реалізувати своє право на звернення з даним позовом до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області не самостійно, а через представника, в тому числі враховуючи те, що дана позовна заява підписана особою, яка не мала права його підписувати, або ненадала документи на підтвердження права самому підписувати від імені позивача позовну заяву, суд дійшов висновку, що даний позов і додані до неї документи слід повернути позивачеві на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 169, 241, 248 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до інспектора групи реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції ГУНП в Закарпатській області сержанта поліції ОСОБА_3, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 376450 від 13 березня 2017 року - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6