Справа № 200/11955/18-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 р. Справа№200/11955/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Зої Космодемянської, 20 )

до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5)

про визнання протиправним та скасування рішення від 13 червня 2018 року № 74, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

5 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13 червня 2018 року № 74 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви № 6025, поданої разом із додатками 4 червня 2018 року та відмову врахувати пільговий стаж за Списком № 2 за період роботи з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року, визнання бездіяльності протиправною, яка виразилась у не призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до заяви № 6025, поданої разом із додатками 4 червня 2018 року, зобовязання відповідача повторно переглянути заяву від 4 червня 2018 року № 6025 та зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи на ВАТ «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року.

12 листопада 2018 року було прийнято до провадження позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі № 200/11955/18-а. одночасно, суд задовольнив клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, звільнив позивача від сплати судового збору в адміністративній справі № 200/11955/18-а, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, зобовязав відповідача надати суду належним чином засвідчені копії, а саме витяг з пенсійної справи позивача відповідно спірних правовідносин (зокрема, заяву позивача про призначення пенсії за віком від 4 червня 2018 року № 6025), всі інші докази, які стали підставою для вчинення відповідачем спірних дій.

Ухвалою суду від 12 грудня 2018 року суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він набув право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначив, що 04 червня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Проте, 13 червня 2018 року управління за результатами розгляду заяви позивача, прийняло рішення № 74 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яке позивач вважає протиправним та таким, що порушує норми чинного законодавства України. Мотивуючи свою позицію, позивач, зокрема, зазначив, що 15 жовтня 2015 року він вже звертався до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, та рішенням Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24 грудня 2015 року № 34/853 підтверджено пільговий стаж за період роботи з 5 серпня 1985 року по 22 вересня 1985 року та відмовлено у підтвердженні пільгового стажу за період роботи з 16 березня 1983 року по 19 липня 1985 року в ТОВ «Веселий» за відсутністю документів. Також, згідно рішення № 3 від 14 січня 2016 року «Про відмову в призначенні пенсії» його пільговий стаж складав 7 років З місяці та 29 днів (тобто, період роботи на ТОВ «Краматорський КПД» з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року був врахований як підтверджений довідками), але в звязку з відсутністю повного необхідного стажу для призначення пенсії на пільгових умовах позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах та розяснено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 він набуде у 58 років.

В установлений судом строк відповідачем надано відзив на адміністративний позов позивача, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог позивача, з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні та просив суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії ВК № 970119, виданого Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області 12 грудня 2012 року. Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом встановлено, що рішенням відповідача від 14 січня 2016 року № 3 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, при цьому, пенсійним органом було обраховано пільговий стаж позивача, який склав 7 років 3 місяці 29 днів при загальному стажі роботи 37 років 6 місяців 13 днів. Також, відповідачем у зазначеному рішенні повідомлено, що право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 позивач набуде при досягненні 58 років.

4 червня 2018 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком па пільгових умовах за списком № 2, згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , що зареєстрована під № 6025. Рішенням відповідача від 13 червня 2018 року № 74 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зазначивши, що право на пенсію він набуде по досягненню 60 років. Пільговий стаж, обрахований відповідачем склав 1 рік 2 місяці 2 дні при загальному 40 років 2 місяці 6 днів.

За змісту оскаржуваного позивачем рішення вбачається, що період його роботи з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року на ВАТ «Краматорський КПД» не було зараховано до пільгового стажу за Списом № 2, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу, виданої ліквідатором ВАТ «Краматорський КПД» невірно зазначено реквізити постанови, якою передбачено віднесення професії позивача до Списку № 2 та у звязку з тим, що згідно ухвали Господарського суду Донецької області від 27 серпня 2013 року було визначено повноваження ліквідатора до 23 грудня 2013 року.

Судом встановлено, що записами № 15-18 у трудовій книжці серії БТ-І № 2266901 на імя позивача підтверджується факт роботи у спірний період на підприємстві «Краматорський комбінат крупнопанельного домобудівництва» треста «Донецькжилбудіндустрія» електрозварником.

Згідно довідки ліквідатора ВАТ «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» від 30 жовтня 2014 року № 182 з 9 грудня 1994 року «Краматорський комбінат крупнопанельного домобудівництва» треста «Донецькжилбудіндустрія» перейменовано у Відкрите акціонерне товариство «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» на підставі наказу від 19 грудня 1994 року № 472.

Суд зазначає, що позивачем на підтвердження факту роботи та в якості доказів наявного пільгового стажу було також надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої позивач працював повний робочий день на підприємстві «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» і за період з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року виконував роботи зі шкідливими умовами праці за професією електрозварника, що передбачена Списком № 2 постанови ОСОБА_2 Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

На запит позивача відділом трудового архіву Краматорської міської ради 9 серпня 2018 року було надано інформацію, що документи ВАТ «Краматорский комбінат панельного домобудування» на зберігання до відділу трудового архіву Краматорської міської ради не надходили. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців ВАТ «Краматорский комбінат панельного домобудування» не ліквідовано, тому надати довідку про пільговий стаж на ПІБ ОСОБА_1 за період з 5 червня 1986року по 24 грудня 1993 немає можливості.

Також, судом встановлено, що ліквідатором ВАТ Краматорський комбінат панельного домобудівництва» було надано довідку, у якій повідомлено, що Господарським судом Донецької області ухвалою від 19 червня 2007 року порушена справа про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» м. Краматорськ відповідно до статті 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та поінформовано, що станом на теперішній час провадження по справі № 27/1206 про банкрутство ВАТ «Краматорський комбінат панельного у домобудівництва» триває та повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_2 у якості ліквідатора не припинені. Факт перебування підприємства в стані припинення підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, безкоштовний доступ до якого забезпечується Міністерством юстиції України.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у звязку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з нормами статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в пункті 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637, шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день в шахті. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Також, судом вже було встановлено, що позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, окрім трудової книжки, були надані документи, що підтверджують факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Суд зауважує, що зазначені довідки за формою відповідають встановленим чинним законодавству України вимогам щодо їх оформлення та містять необхідні реквізити.

Суд вважає необґрунтованими такі підстави для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах, як невірне зазначення номеру та найменування постанови, враховуючи, що в оскаржуваному рішення відповідачем жодним чином не вмотивовано, в чому саме допущено помилку, якою постановою слід керуватися. Водночас, постанова, на яку міститься посилання у наданій позивачем довідці є чинною та відносить професію електрозварника до Списку № 2 (розділ ХХХІІ «Загальні професії»). Крім того, суд зауважує, що позивач не є відповідальною особою за складання відповідної довідки.

Наведені вище обставини свідчать, що відмовляючи позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідач діяв необґрунтовано, без дотримання принципу пропорційності та без надання обґрунтувань іншим документам, наданим позивачем при призначенні пенсії, отже, формально .

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позовної вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13 червня 2018 року № 74. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що скасування зазначеного рішення є належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача, тому вимога позивача про визнання бездіяльності відповідача, що, на його думку, виразилась у не призначенні йому пенсії є безпідставною.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд зазначає, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов'язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб'єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб'єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення. Тобто, зарахування до пільгового стажу і призначення пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. У такому випадку, суд може лише зобовязати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії, вказавши на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням вищевикладеного та з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, шляхом зобовязання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 4 червня 2018 року № 6025 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу позивача період роботи на ВАТ «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

За таких обставин та з урахуванням вищевикладеного суд дійшов до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача частково.

Крім того, позивач у позовні заяві просив суд зобовязати відповідача подати у місячний строк звіт про виконання постанови суду відповідно до статті 382 КАС України. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до статті 382 КАС України встановлення судового контролю є правом, а не обовязком суду. Крім цього, позивач не навів обґрунтованих підстав щодо намірів відповідача не виконувати рішення суду.

Оскільки ухвалою суду від 12 листопада 2018 року позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі положень статті 139 КАС України питання про розподіл судових витрат не розглядається.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Зої Космодемянської, 20 ) до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5) про визнання протиправним та скасування рішення від 13 червня 2018 року № 74, визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 13 червня 2018 № 74 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за списком № 2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (із змінами).

Зобовязати повторно розглянути заяву позивача від 4 червня 2018 року № 6025 про призначення пенсії, зарахувавши до пільгового стажу позивача період роботи на ВАТ «Краматорський комбінат панельного домобудівництва» з 5 червня 1986 року по 1 серпня 1992 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 12 грудня 2018 року. Повне судове рішення складено 12 грудня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Смагар С.В.