Справа № 0540/8166/18-а
Суддя: Циганенко А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 р. Справа№0540/8166/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Циганенка А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2018 року позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач у встановлений законом строк не призначив йому пенсію, а тому, на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність. З посиланням на статтю 19, 46 Конституції України, статті 4, 8, 46 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії з червня 2108 року;

- зобовязати відповідача призначити пенсію з червня 2018 року;

- зобовязати відповідача негайно виконати рішення суду у межах суми виплати за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії останньому виповнився 51 рік, згідно записів в трудовій книжці та даним індивідуальних відомостей про застраховану особу він працював на робота, які дають право на призначення пільгової пенсії.

У відзиву на адміністративний позов, відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з наступних підстав. На думку відповідача, позивач не має необхідного стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». До пільгового стажу не враховані періоди роботи з 22.08.1988 по 01.07.1996, з 02.07.1996 по 29.08.1998, з 14.09.1998 по 321.12.1999 у звязку із відсутністю пільгових довідок (а.с. 37-38).

10 вересня 2018 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначений за правилами спрощеного позовного провадження.

11 вересня 2108 року від відповідача витребувані докази.

10 жовтня 2018 року у звязку із не наданням відповідачем доказів, судове засідання для розгляду справи по суті замінено підготовчим засіданням, від відповідача повторно витребувані докази, яких не вистачало для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

16 листопада 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування копії трудової книжки, оскільки остання наявна в матеріалах справи.

16 листопада 2018 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 04 грудня 2018 року.

У судове засідання, призначене на 04 грудня 2018 року, сторони не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у письмовому провадженні (а.с. 73).

Керуючись частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішив розглянути справу в письмовому провадженні.

Згідно частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 народився 11 травня 1968 року, що підтверджується паспортом громадянина України ВВ 480529 (а.с. 18).

01 червня 2018 року ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області подана заява №586 про призначення пенсії за віком за пунктом 1 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 40).

05 червня 2018 року представником позивача адвокатом ОСОБА_2 до Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області поданий адвокатський запит (а.с. 15-16).

14 серпня 2018 року Бахмутсько-Лиманське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області листом за №8666/03 повідомило адвоката ОСОБА_2 про те, що пенсійна справа ОСОБА_1 опрацьовується і найближчим часом виплата пенсії буде здійснена (а.с.11).

29 вересня 2018 року виконуючим обовязки Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області прийнятий «Проект рішення №29 про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1І.». Рішення вмотивовано тим, що ОСОБА_1 для призначення пенсії на пільгових умовах не подано довідки про пільговий характер роботи. На момент звернення відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списком 1 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 39).

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Згідно статті 1 Конституції - Україна є соціальною та правовою державою.

За приписами частини 2 статті 3 Основного Закону України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закону №1058-ІV).

Згідно частини 1 статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_3 України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом ОСОБА_3 України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини 2 статі 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була введена в дію 1 січня 2004 року на виконання Указу Президента України від 4 травня 1998 року № 401 «Про заходи щодо впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі обов'язкового державного пенсійного страхування» згідно постанов Кабінету ОСОБА_3 України №1854 від 12.12.2002 та №303 від 12.03.2003.

Таким чином, стаж позивача до 01 січня 2004 року має обчислюватися на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV .

Згідно статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_3 України.

Згідно підпункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.93, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, в редакції розпорядження Кабінету міністрів України №513-р від 18.07.2018, (далі - Інструкція) якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки АТ-І №3052431, виданої на імя ОСОБА_1, вбачається, що записи про роботу в період з 22.08.1988 по 01.01.2004 зроблені у відповідності до приписів Інструкції (а.с. 53-57).

Судом встановлено, що при обчисленні пільгового стажу відповідач не врахував період роботи позивача з 22.08.1988 по 31.12.1999 у звязку із відсутністю пільгових довідок, тобто періоди роботи, які мали місце до впровадження системи персоніфікованого обліку (1 січня 2004 року).

Таким чином, при обчисленні страхового стажу позивача, до складу якого входять періоди роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку, відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV, а саме трудовою книжкою та статтею 62 Закону №1788-ХІІ.

Суд вважає помилковим посилання відповідача при прийнятті спірного рішення на пункт 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затверджений постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок).

Згідно пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

Як встановлено судом, позивач надав відповідачу трудову книжку з відповідними записами, а тому останній безпідставно керувався пунктом 20 Порядку.

Згідно статті 44 Закону №1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

На день розгляду справи відповідачем наданий «Проект рішення №29 про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1І.» від 29 вересня 2018 року.

Не зважаючи на те, що наданий відповідачем документ містить в назві слово «Проект» за своєю суттю він є тим рішенням, яке прийнято відповідачем за наслідками розгляду документів, поданих позивачем. У відзиву на адміністративний позов, відповідач також покликається на те, що ним було прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зважаючи на те, що на момент звернення з адміністративним позовом до суду у цій справі позивачу та його представнику не було відомо про «Проект рішення №29 про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1І.» від 29 вересня 2018 року, суд, з'ясувавши, що саме це рішення порушило права позивача, дійшов висновку про його протиправність, оскільки саме рішення, а не бездіяльність відповідача створює відповідні правові наслідки для позивача.

Керуючись частиною 2 статті 9 КАС України суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення шляхом скасування вказаного рішення.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом ОСОБА_3 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд звертає увагу на те, що рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії позивачу є виключною компетенцією відповідача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ефективним засобом правого захисту у даній справі буде зобовязання відповідача повторно розглянути заяву №586 про призначення пенсії за віком, подану позивачем 01 червня 2018 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у спосіб, визначений судом.

Вимога про зобовязання відповідача негайно виконати рішення суду у межах суми виплати за один місяць не підлягає задоволенню, оскільки суд не може вирішити питання про призначення пенсії з підстав, зазначених вище.

Згідно з положеннями частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги що відповідач тривалий час не приймав рішення за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, суд з метою захисту прав позивача та належного виконання судового рішення вважає за необхідне зобов'язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25,72-76, 90, 132, 139, 143, 159, 241-246, 250, 251, 255, 291, 295, 297, 371, 382, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 29, РНОКПП - НОМЕР_1) до Бахмутсько-Лиманського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 84510, Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, б.35, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати «Проект рішення №29 про відмову в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1», прийнятий 29 вересня 2018 року Бахмутсько-Лиманським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.

Зобовязати Бахмутсько-Лиманське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву №586 про призначення пенсії за віком, подану ОСОБА_1 01 червня 2018 року, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зобов'язати Бахмутсько-Лиманське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Бахмутсько-Лиманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Повне рішення складено 13 грудня 2018 року.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Донецького окружного адміністративного суду у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Циганенко А.І.