Справа № 165/594/18
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/3209/18

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі № 165/594/18 (рішення ухвалено судом у складі головуючого судді Ушакова М. М. у м. Нововолинську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просила визнати протиправними дії посадових осіб Волинської митниці ДФС щодо винесення постанови від 21 лютого 2018 року у справі про порушення митних правил № 0391/20500/18 та скасувати вказану постанову.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року позовну заяву задоволено частково, скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В. М. від 21 лютого 2018 року у справі про порушення митних правил № 0391/20500/18, а справу направлено на новий розгляд.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при вирішенні справи не надав належної правової оцінки доказам, які були додані до відзиву на позовну заяву, та неповно з'ясував обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а саме те, що митним органом правомірно притягнуто позивача до відповідальності за порушення митних правил оскарженою постановою, а невідповідність по батькові та адреси проживання особи, яка переміщувала транспортний засіб через митний кордон, відповідним відомостям, жодним чином не може свідчити про невчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, оскільки вказана інформація вносилась зі слів ОСОБА_1 під час ввезення транспортного засобу, з огляду на відсутність такої інформації у паспорті для виїзду за кордон.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо її змісту і вимог, посилається на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з ненадходженням на адресу суду відзиву на апеляційну скаргу, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив відмовити в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 січня 2018 року старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 4 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС Синяком А. Б. складено стосовно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0391/20500/18 за ознаками порушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

Підставою для винесення постанови було те, що за результатами перевірки баз даних ПІК «Інспектр-2006», ЄАІС ДФСУ з'ясовано, що ОСОБА_1 20 листопада 2016 року через митний пост Львівської митниці ДФС ввезла на митну територію України автомобіль марки «Mercedes Benz E290», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2 в режимі транзиту без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, на строк, передбачений статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту.

Станом на 26 січня 2018 року у базах даних відсутня інформація про вивезення з митної території України цього автомобіля, отже, ОСОБА_1 перевищила встановлений частиною першою статті 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення вказаного автомобіля більше ніж на 10 діб.

21 лютого 2018 року постановою заступника начальника Волинської митниці ДФС Германа В. М. в справі про порушення митних правил № 0391/20500/18 позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем не доведено факт ввезення позивачем автомобіля на митну територію України, зокрема, при розгляді справи про порушення митних правил не з'ясовано її персональних даних, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил та накладення на неї адміністративного стягнення.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що зроблений без належного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Частиною першою статті 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно з частиною третьою статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кодон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з пунктом 7 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до пункту 9 цих Правил не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Крім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 451, передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю, зокрема, шляхом перевірки документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України.

Як видно з наявного в матеріалах справи витягу з ЄАІС, 20 листопада 2016 року було ввезено на митну територію України в режимі «транзит» автомобіль марки «Mercedes Benz E290», реєстраційний номер НОМЕР_1, VIN-код № НОМЕР_2 ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

Згідно з листом заступника начальника Львівської митниці ДФС від 19 лютого 2018 року № 504/13-70-20/9/29, який був скерований відповідачу, вказаний вище транспортний засіб 20 листопада 2016 року переміщений в напрямку «в'їзд в Україну», митний пост «Угринів» Львівської митниці ДФС громадянкою ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_3, у митному режимі «транзит» з метою особистого користування із одним пасажиром, що відображено в АСМО «Інспектор».

Таким чином, при здійсненні митного оформлення в одній із баз даних була допущена технічна помилка при зазначенні особи, яка здійснювала переміщення автомобіля, а саме, по батькові та адреси місця проживання. Такі відомості відсутні в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, а тому посадова особи митного органу не мала можливості перевірити вказану інформацію, яка була отримана в усній формі від позивача.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинила саме ОСОБА_1, яка підлягає адміністративній відповідальності; обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність відсутні.

Посилання позивача на те, вона не ввозила автомобіль на митну територію України, такі дії вчинено обманним шляхом незнайомим їй чоловіком, з яким вона перетинала кордон, в підтвердження чого додано копію повідомлення про вчинення злочину, надісланого на адресу Нововолинського відділення поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, є безпідставними, оскільки відомостей про початок досудового розслідування чи закінчення відповідного кримінального провадження позивачем суду не надано, що відповідно не підтверджує вчинення щодо неї шахрайських дій.

Крім цього, відсутність посвідчення водія та навиків водіння, що, на думку позивача, є підставою для скасування постанови у справі про порушення митних правил, також не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї обставини не надано ні відповідачу під час розгляду справи про порушення митних правил, ні суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що необізнаність особи, яка ввезла автомобіль на митну територію України, про теперішнє місцезнаходження автомобіля не звільняє її від відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.

Отже, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 допущено перевищення встановленого Митним кодексом України строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, терміном більше ніж десять діб, а тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, що свідчить про правомірність оскарженої постанови від 21 лютого 2018 року у справі про порушення митних правил № 0391/20500/18 та є підставою для відмови в задоволенні позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 286, 310, 315, 317 321, 322, Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 жовтня 2018 року у справі № 165/594/18 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич