Справа № 320/5282/18
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року справа № 320/5282/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Борисфен» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Київській області (м. Київ, вул. Н. Ополчення, 5А) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Борисфен»» (Київська область, Бориспільський район, с. Іванків, вул. Піщана, буд. 43) про стягнення податкового боргу у розмірі 76 706,51 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.10.2018 відкрите спрощене позовне провадження у справі №320/5282/18, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, як платник податків і зборів, не виконує свого обов'язку щодо своєчасності та повноти сплати податків та зборів в порядку і строки, визначені Податковим Кодексом України, у зв'язку з чим за ТОВ «База відпочинку «Борисфен» рахується заборгованість по орендній платі з юридичних осіб.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що договір оренди, на підставі якого виникла податкова заборгованість з орендної плати з юридичних осіб, рішенням Іванківської сільської ради №179-6-VII визнано недійсним, а тому у позивача відсутні правові передумови для звернення в суд з позовними вимогами про стягнення боргу за недійсним правочином.

Враховуючи, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, потреби у заслуховуванні свідків чи експерта, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до податкового органу була подана податкова декларація по орендній платі з юридичних осіб № від 16.02.2017, у якій відповідач самостійно визначив податкові зобов'язання, що підлягають сплаті до бюджету, загальний розмір яких становить 76706,51 грн. (а.с.11-14).

Визначені у вказаній податковій декларації податкові зобов'язання, відповідач у строки, передбачені Податковим кодексом України, не сплатив.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 76706,51 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі - ПК України) передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п. 56.11 ст.56 ПК України).

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 статті 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.

У силу положень пункту 57.1 статті 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, даних інтегрованої картки відповідача, самостійно визначені у податкових деклараціях податкові зобов'язання відповідач у строки, встановлені податковим законодавством, не сплатив.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом було сформовано та направлено на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» №293-23 від 13.05.2015 на суму 32649,00 грн. (а.с.10)

Вказану податкову вимогу було направлено за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме: вул. Піщана, 43, с. Іванків, Бориспільський р-н, Київська область, 08335.

Надісланий за зареєстрованим у встановленому законом порядку конверт з податковою вимогою від 13.05.2015 №293-23 не був вручений відповідачеві з причин, які не залежали від контролюючого органу, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку із зазначенням причини повернення за закінченням терміну зберігання (а.с.10 зворотній бік).

Відповідно до пункту 7 Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Мінфіну від 30.06.2017 №610, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 24.07.2017 за № 902/30770 (Порядок №610), податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Беручи до уваги, що вказану податкову вимогу не було вручено відповідачеві з причин, які не залежали від контролюючого органу, вважається, що така податкова вимога була вручена відповідачеві належним чином.

Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ю» від 13.05.15 №293-23 або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктами 95.2, 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог податкового органу в частині стягнення з ТОВ «База відпочинку «Борисфен» податкового боргу з орендної плати, який виник на підставі поданої відповідачем декларації.

При цьому доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення податкового боргу через недійсність укладеного договору оренду земельної ділянки є безпідставними, адже відповідач користувався земельною ділянкою протягом певного періоду, подав самостійно декларацію, визначивши розмір податкового зобов'язання. Таким чином, грошове зобов'язання є узгодженим.

Факт недійсності договору оренди земельної ділянки також не впливає на обов'язок підприємства сплачувати самостійно визначене податкове зобов'язання за період коли цей договір був чинним і земельна ділянка фактично знаходилася в у користуванні відповідача.

При цьому суд зазначає, що відповідач не скористався правом на оскарження вказаного рішення контролюючого органу в адміністративному чи судовому порядку, а тому визначені ним грошові зобов'язання підприємства також є узгодженими згідно вимог ПК України.

За наведених обставин та вказаних норм закону суд дійшов висновку про те, що узгодження податкового зобов'язання, несплата його у встановлений законом строк та набрання таким зобов'язанням якості податкового боргу є підставою для його стягнення та виключає дослідження судом правомірності його нарахування податковим органом.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги ту обставину, що суму заборгованості у розмірі 76706,51 грн. відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив; наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «База відпочинку «Борисфен» (ідентифікаційний код 35126113, вул. Піщана, буд. 43, с. Іванків, Бориспільський р-н, Київська обл., 08335) на користь ГУ ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, вул. Народного ополчення, 5а, м. Київ, 03151) 76 706 грн. 51 коп. в рахунок погашення податкового боргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено - 11.12.2018.

Суддя Леонтович А.М.