Справа № 826/9255/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року № 826/9255/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у проведенні перерахунку призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII без врахування призначеного розміру пенсії, розрахованого згідно з формулою, наведеною у частині 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звернення до відповідача із відповідним запитом, позивач дізналась, що розмір її пенсії становить 11900,59 грн, але Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII внесені доповнення до частини 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», внаслідок чого встановлені обмеження щодо максимального розміру пенсії до 31 грудня 2016 року у розмірі 10740,00 грн, надалі такі обмеження продовжені до 31 грудня 2017 року.

В подальшому, ОСОБА_1 з 01 жовтня 2017 року здійснено перерахунок пенсії відповідно до пунктів 3-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Внаслідок перерахунку розмір пенсії позивача становить 10740, 00 грн.

На думку позивача, якщо після перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року розмір її пенсії зменшився, то відповідач зобов'язаний встановити їй доплату до призначеного розміру пенсії (11900,59 грн) та виплачувати її з обмеженнями максимального розміру у розмірі 10740,00 грн до 31 грудня 2017 року включно, а з 1 січня 2018 року в сумі, що була призначена - 11900,59 грн. Саме зменшення розміру пенсії після здійснення перерахунку стало підставою для звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача послався на правомірність своїх дій, оскільки перерахунок пенсії здійснено позивачу відповідно до пунктів 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Крім того, представник відповідача зазначив, що в результаті даного перерахунку відбувся перерозподіл складових пенсійної виплати, а саме, збільшення середньої заробітної плати в Україні, при цьому, зменшення індивідуального коефіцієнту страхового стажу. Тому, на думку відповідача, твердження ОСОБА_1 про зменшення величини оцінки одного року страхового стажу не відповідає дійсності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів та встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

30 серпня 2016 року позивач звернулася до відповідача із зверненням про її пенсійне забезпечення.

Згідно з листом відповідача від 03 жовтня 2016 року № 898/Д-707 ОСОБА_1 повідомлено про те, що розмір її пенсії становить 11900,59 грн, але, відповідно до Закону України від 08 липня 2011 року N 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в період до 31 грудня 2016 року розмір пенсії позивача обмежено до 10740,00 грн.

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача зі зверненням з приводу перерахунку своєї пенсії.

Листом від 06 березня 2018 року № 679/Д-482 відповідач повідомив щодо проведення перевірки правильності нарахування пенсії позивача та вказав, що внаслідок здійсненого перерахунку з 01 жовтня 2017 року відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2148-08 «Про внесення змін до деяких законодавчих України щодо підвищення пенсій» розмір пенсії позивача зменшився, тому виплата пенсії здійснюється у раніше встановленому розмірі - 10740,00 грн. Крім того, відповідач у своєму листі звернув увагу на те, що в результаті перерахунку пенсії ОСОБА_1 відбувся перерозподіл складових пенсійної виплати, а саме: збільшення середньої заробітної плати в Україні, при цьому, зменшився індивідуальний коефіцієнт страхового стажу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі по тексту - Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Частиною 1 статті 27 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп ? Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Судом встановлено, що згідно з листом від 03 жовтня 2016 року № 898/Д-707 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, загальний розмір якої становить 11900,59 грн, у тому числі: розмір пенсії за віком - 10 487,90 грн; доплата за понаднормативний стаж - 101,70 грн; підвищення, згідно частини 3 статті 29 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV - 1 310,99 грн.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII частину 3 статті 27 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII внесено зміни у частину 3 статті 27 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV, а саме: слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII розділ XV Прикінцеві положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV доповнено пунктом 4-3, згідно якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Згідно з частиною 3 статті 27 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

На підставі наведених правових норм, відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1, у зв'язку із чим загальний розмір пенсії станом на 01 жовтня 2017 року склав 10 740,00 грн.

З наведеного вбачається, що загальний розмір пенсії позивача, порівняно з первинним розрахунком пенсії, відповідно до листа відповідача від 03 жовтня 2016 року № 898/Д-707 зменшено на 1160,59 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV встановлено обмеження максимального розміру пенсії тимчасово по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача (02 лютого 2018 року) чинним законодавством не передбачалось будь-яких обмежень максимального розміру пенсії.

Крім того, абзацом 2 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII передбачено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно здійснено виплату пенсії в розмірі 10740,00 грн після 31 грудня 2017 року, в той час, коли обмеження максимального розміру пенсії, встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, припинили свою дію.

Суд також зазначає, що фактично зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії відповідача щодо виплати їй пенсії в розмірі 10740,00 грн після 31 грудня 2017 року, коли припинили дію зазначені обмеження. А тому, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне, з урахуванням положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 січня 2018 року із врахуванням абзацу другого пункту другого розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо проведення перерахунку ОСОБА_1 призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII без врахування призначеного розміру пенсії, розрахованого згідно з формулою, наведеною у частині 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

3. Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01 січня 2018 року із врахуванням абзацу другого пункту другого розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (01001, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно - Кудрявська, 16, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко