Справа № 826/4028/18
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

10 грудня 2018 року м. Київ№ 826/4028/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доФонду гарантування вкладів фізичних осіб
треті особи проПублічне акціонерне товариство «Дельта Банк» визнання протиправними дій, зобов'язання утриматись від вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 04.04.2018 року) про:

- визнання протиправними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач) щодо намагання продажу права вимоги за кредитним договором № 0 від 24.03.208 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк»;

- зобов'язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб утриматися від продажу права вимоги за кредитним договором № 0 від 24.03.208 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсиббанк».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 квітня 2018 року відкрито провадження по справі № 826/4028/18 та призначено справу до розгляду в підготовче провадження.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року відмовлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про право продажу вимоги за кредитним договором № 0 від 24.03.208 року за яким стороною є позивач та який згідно листа № 37-036-24880/17 значиться на балансі АТ «Дельта Банк» порушено права та законні інтереси позивача, оскільки полягає у безпідставному намаганні продажу права вимоги за його кредитним договором.

При цьому, позивач звертає увагу, що відповідно до ухвали апеляційного суду м. Києва по справі № 2-321/11 встановлено відсутність належних доказів щодо наявності в АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором, а відповідний договір купівлі-продажу, укладений між АТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» від 08.12.2011 року не може бути належним документом, який свідчить про наявність такої вимоги, оскільки підписаний лише одною стороною.

Таким чином, на думку позивача, відповідач здійснюючи процедуру по ліквідації АТ «Дельта Банк» безпідставно намагається виставити на продаж вимоги за кредитним договором позивача.

29.11.2018 року представником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подано до канцелярії суду клопотання про закриття провадження у справі, з підстав, з урахуванням висновків, викладених в постанові від 18.04.2018 року по справі №910/8132/17, неналежності розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Вказане клопотання було, зокрема, обґрунтовано тим, що між сторонами виник спір стосовно дій та рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як органу управління банком, який здійснює заходи щодо збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, формування ліквідаційної маси, організації продажу майна та активів банку, такий спір є приватноправовим та належить до юрисдикції цивільних (чи господарських) судів, залежно від складу учасників.

Розглянувши вказане клопотання, подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд при вирішенні клопотання про закриття провадження у справі виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Частиною третьою статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року N 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України від 7 грудня 2000 року N 2121-III «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року N 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Закон N 4452-VI) зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" від 02 березня 2015 року № 150, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" № 51, згідно з яким з 03 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015 включно.

В подальшому, рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" від 08.04.2015 № 71 в ПАТ "Дельта Банк" тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" від 03.08.2015 № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк" продовжено по 02.10.2015 включно.

Також судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" від 02 жовтня 2015 року № 664, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 жовтня 2015 року прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" № 181, згідно з яким з 05 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"; уповноваженою особою Фонду на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича та останньому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк".

У той же час, суд звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18.04.2018 (№12-27гс18), згідно якої правовий статус Фонду визначено в Закону України статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною першою статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною четвертою статті 30 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом:

1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обов'язкових до виконання банками;

2) здійснення контролю за виконанням зобов'язань банків у зв'язку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб;

3) виведення неплатоспроможних банків з ринку;

4) в інших формах, передбачених цим Законом.

З огляду на вказані норми законодавства суд приходить до висновку, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано декілька груп правовідносин, пов'язаних із регулюванням діяльності банків, а саме:

- правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відшкодування за вкладами;

- відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Пунктом 16 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а згідно з пунктом 6 частини першої статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 35 того ж Закону статті 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

У відповідності до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої ст. 34 Закону Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що публічно-правові функції Фонд в особі Уповноваженої особи Фонду виконує лише при здійсненні повноважень, пов'язаних з відшкодуванням гарантованої державної суми вкладу за рахунок Фонду.

В інших випадках Уповноважена особа Фонду виступає як керівник банку, виконуючи функції у сфері приватно-правових (договірних) відносин.

Виходячи з того, що спірні правовідносини склалися у зв'язку з продажем права вимоги за кредитним договором, що є діяльністю зі збереженням активів банку, та не пов'язана з відшкодуванням гарантованої державою суми вкладу, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діє як керівник банку в межах договірних відносин, а тому природа цих правовідносин не є публічно-правовою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки така справа повинна розглядатися за правилами ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 826/4028/18 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправними дій, зобов'язання утриматись від вчинення дій.

Копії ухвали про закриття провадження у справі невідкладно надіслати сторонам.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення з тими самими позовними вимогами не допускається.

Роз'яснити учасникам судового розгляду, що цей спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Амельохін