Справа № 822/1928/18
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2018-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1928/18

Головуючий у 1-й інстанції: Петричкович А.І.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

07 грудня 2018 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 04.06.2018 звернувся до суду з адміністративним позовом від 04.06.2018, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_2 11027,07 грн недоплаченої пенсії за період з 01.04.2015 по 01.10.2017.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 01.04.2015 по 01.10.2017 відповідач із призначеної позивачу пенсії відрахував 11027,07 гривень, чим недоплатив цю суму. Із довідки №626/К-8 від 23.03.2018 видно, що цю недоплату пенсії відповідач проводив на підставі ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що відповідач не врахував рішення Конституційного Суду України, порушив Конституцію України, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та його права, тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Хмельницького окружного суду від 10 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості, залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку що постановлена з порушенням норм процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного суду від 10 вересня 2018 року призначено в порядку письмового провадження, відповідно до ст.312 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, ч.1 ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому позивач мав знати про факт отримання чи неотримання своєї пенсії за віком у періоди, коли така пенсія підлягала йому для нарахування та виплати.

Отже, для реалізації права на звернення до суду із позовними вимогами про нарахування і виплату пенсії слід застосовувати шестимісячний строк, визначений КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 346/3696/17.

Колегія суддів враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов'язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Крім того, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Судом встановлено, що позивачу, як працюючому пенсіонеру, у період з 01.04.2015 по 30.09.2017 щомісячно виплачувалася пенсія у розмірі 85% від нарахованого розміру пенсії з врахуванням норм ст.47 Закону №1058-IV, що підтверджено Довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.06.2018 (арк.спр.19), і не оспорюється сторонами.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону №1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відтак, за відсутності вини відповідача, який виконував вимоги ст.47 Закону № 1058-IV, немає підстав виплачувати позивачу різницю (15%) між нарахованою та виплаченою пенсією за минулий час без обмеження строку, що визначено ч.2 ст.46 цього Закону.

До суду позивач звернувся 04.06.2018 (згідно дати позову і його реєстрації судом), а тому пропустив шестимісячний строк звернення до суду, який визначено КАС України, адже щомісячно з квітня 2015 по вересень 2017 знав про розміри сплаченої йому пенсії (85% від призначеного розміру), і, відповідно, у випадку незгоди з цим міг звернутися до суду, якщо вважав, що відповідач порушує його права щодо розміру виплаченої пенсії, починаючи з наступного місяця після проведеної виплати, але не пізніше шестимісячного строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що адміністративний позов подано позивачем із пропуском строку звернення до адміністративного суду, а тому апеляційна інстанція вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду адміністративного позову.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Кузьменко Л.В. Іваненко Т.В.