Справа № 0440/4893/18
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

12 грудня 2018 р. Справа № 0440/4893/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бондар М.В.

при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідачів Ресенчук О.Ю.

розглянувши у підготовчому засіданні у місті Дніпрі клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради VII скликання №47/28 від 20.12.2017 року "Про врегулювання питань, пов'язаних з подальшим використанням об'єкту нерухомого майна".

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником об'єкта незавершеного будівництва - квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, який знаходиться по вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова), 13Б на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя серії та номер 1026 від 10.09.2015 року. Рішенням Дніпровської міської ради від 20.12.2017 року №47/28 "Про врегулювання питань, пов'язаних з подальшим використанням об'єкта нерухомого майна", визначено "незавершений будівництво багатоквартирний житловий будинок літ. А по вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова) 13Б" об'єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, з балансу КП "Міське управління справами" передано на баланс КП "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради. Позивач вважає, що оскаржуване рішення прийнято необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже є незаконним та таким, що обмежує права ОСОБА_4, як власника об'єкта незавершеного будівництва щодо володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 року поновлено позивачу строк для звернення до адміністративного суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

17.08.2018 року перенесено підготовче засідання на 31.08.2018 року, у зв'язку з перебуванням судді Бондар М.В. у відпустці.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року зупинено провадження у справі №0440/4893/18 до перегляду ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.07.2018 року в порядку апеляційного провадження.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року у справі №0440/4893/18 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради - закрито.

Матеріали справи повернуті до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та 03.12.2018 року передані судді Бондар М.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 12.12.2018 року.

05.12.2018 року від представника Дніпровської міської ради надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що предмет позовної заяви ОСОБА_4 стосується права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме - незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку. Враховуючи, що оскаржуване рішення Дніпровської міської ради фактично вичерпало свою дію, у зв'язку з його реалізацією, то як наслідок між сторонами у даній справі виник спір про цивільне право, який не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, адміністративний суд позбавлений повноважень встановлювати (визнавати) належність права власності. Таким чином, даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

В підготовчому засіданні 12.12.2018 року представник позивача заперечувала проти клопотання про закриття провадження. Представник відповідача у підготовчому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила суд задовольнити його.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справ, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про закриття провадження у справі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради від 20.12.2017 року №47/18 "Про врегулювання питань, пов'язаних з подальшим використанням об'єкта нерухомого майна" визначено об'єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, об'єкт нерухомого майна - "незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ.А", розташований по вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова) 13Б. Пунктом 2 вказаного рішення визначено балансоутримувачем зазначеного об'єкта нерухомого майна - Комунальне підприємство "Дніпровські активи" Дніпровської міської ради.

Позивач, вважаючи, що оскаржуваним рішенням порушено його право власності на об'єкт незавершеного будівництва, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи питання щодо можливості подальшого розгляду цієї справи в порядку адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?ь;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?д;…&?н;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» визначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2017 року № 47/28 "Про врегулювання питань, пов'язаних з подальшим використанням об'єкта нерухомого майна», яким вирішено визначити об'єктом права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, об'єкт нерухомого майна - незавершений будівництвом багатоквартирний житловий будинок літ. А, розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого (вул. Плеханова), 13 Б та визначити балансоутримувачем вказаного майна Комунальне підприємство "Дніпровські активи" Дніпропетровської міської ради.

Позивач у позові зазначає, що вказаний об'єкт нерухомості належить йому на праві приватної власності про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існує відповідний запис. Також позивач вказує, що оскаржуване рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2017 року № 47/28 порушує його права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном.

В підготовчому засіданні представником відповідача зазначено, що оскаржуване рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2017 року № 47/28 втратило свою дію шляхом його реалізації, тому фактично між сторонами існує спір про право власності на об'єкт нерухомості - незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку.

Представником відповідача надано суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій зазначено, що власником багатоквартирного житлового будинку незавершеного будівництвом літ.А за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Великого князя, буд. 13б, є територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Суд звертає увагу, що рішення суб'єкта владних повноважень у сфері оформлення права власності може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного судочинства, якщо за результатами реалізації рішення фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. В такому випадку позовна вимога про визнання рішення незаконним має бути розглянута як спосіб захисту порушеного цивільного права в порядку цивільного судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення такої позовної вимоги є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 року у справі 914/870/17.

На підставі частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради від 20.12.2017 року № 47/28 яким визначено об'єктом права комунальної власності спірне нерухоме майно, та вказане рішення фактично вичерпало свою дію у зв'язку з його реалізацією, такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, тому що його вирішення впливає на цивільні права та обов'язки сторін справи.

Щодо доводів представника відповідача в підготовчому судовому засіданні, що ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі №804/883/18 спір між сторонами визнано таким, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року по справі №804/883/18 апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задоволено; ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2018 року про відмову у відкритті провадження у справі - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Направляючи справу №804/883/18 до суду першої інстанції, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд зазначив, що судом першої інстанції було зроблено передчасний висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі. Судом апеляційної інстанції зроблено висновок, зокрема, що під час підготовчого провадження можливе вирішення питання щодо змісту позовних вимог, з'ясування предмету спору, характеру спірних правовідносин, суб'єктного складу спірних правовідносин та вирішення питання щодо юрисдикції.

Таким чином, суд приходить до висновку про помилковість правової позиції представника позивача, що даний спір має вирішуватись за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на зазначене, враховуючи суб'єктний склад сторін спору, характер правовідносин у цій справі, суд дійшов висновку, що захист порушеного права позивача має відбуватися за правилами цивільного судочинства, а провадження у цій справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 02.07.2018 року.

Отже, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 238, частиною 2 статті 238, статтями 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Дніпровської міської ради про закриття провадження у справі - задовольнити.

Провадження у адміністративній справі №0440/4893/18 за позовом ОСОБА_4 до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Роз'яснити позивачеві, що захист порушеного права має відбуватись в місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства.

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала в повному обсязі складена 12.12.2018 року.

Суддя М.В. Бондар