Справа № 487/3125/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 р.м.ОдесаСправа № 487/3125/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.
при секретарі - Поповій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_5 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання незаконним дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_5 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (надалі - відповідач, ПФУ), в якому просив:

- зобов'язати відповідача включити в страховий стаж для обчислення пенсії трудовий стаж період навчання у Баштанському клубі ДТСААФ згідно даних трудової книжки колгоспника з 01.09.1973 року по 31.01.1974 року;

- видалити із колгоспного стажу трудодні, згідно яких нарахований колгоспний стаж за період з 01.02.1974 року до 24.11.1974 року - робота водієм в колгоспі ім.Леніна та період з 06.08.1979 року до 07.04.1980 року - робота заступником головного бухгалтера колгоспу ім.Леніна;

- включити в страховий стаж для обчислення пенсії трудовий стаж водієм в колгоспі ім.Леніна згідно даних трудової книжки колгоспника період з 01.02.1974 року до 24.11.1974 року;

- включити в страховий стаж для обчислення пенсії трудовий стаж заступника головного бухгалтера колгоспу ім.Леніна згідно даних трудової книжки колгоспника період з 06.08.1979 року до 07.04.1980 року;

- включити в страховий стаж для обчислення пенсії трудовий стаж період навчання на підготовчому відділенні Одеського сільськогосподарського інституту (з відривом від виробництва) згідно даних трудової книжки колгоспника з 01.12.1974 року до 30.07.1975 року;

- зобов'язати відповідача період роботи в ТОВ «Лев» з 21.01.2002 року до 31.08.2002 року включити до трудового стажу (відповідач включив до страхового стажу ) та видалити із періоду обліку заробітної плати "нульовий показник" для розрахунку коефіцієнта заробітної плати та суми періоду 10 відсотків тривалості страхового стажу;

- зобов'язати відповідача період обліку в Заводському районному центрі занятості з 16.06.2005 року до 31.01.2006 року видалити із періоду обліку заробітної плати для розрахунку коефіцієнта страховий стаж (безробіття) та суми періоду 10 відсотків тривалості страхового стажу; зобов'язати відповідача зробити перерахунок розміру пенсії з моменту її нарахування у зв'язку з збільшенням страхового стажу та з збільшенням індивідуального коефіцієнта по заробітної плати.

В обґрунтування позову було зазначено, відповідачем неправомірно не зараховано спірні періоди трудового стажу та неправомірно застосовано коефіцієнт заробітної плати з терміном «нульовий показник», що призвело до зменшення розміру пенсії позивача.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.05.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 17.09.2016 року отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування».

27.03.2017 року за №3930/Б-11 було зареєстровано скаргу позивача на ім'я Голови правління Пенсійного фонду України, в якій позивачем вказано на невірно розрахований стаж та на невірно розрахований коефіцієнт заробітної плати.

13.04.2017 року Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України на вищевказану скаргу надано відповідь, в якій зазначено, що пенсію позивачеві обчислено згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися, до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», питання обчислення стажу роботи визначалось ст.56 Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення».

Згідно п.«д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров'я.

Відповідно до ст.18 України «Про професійно-технічну освіту», до професійно-технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.

Випускнику професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії) та видається відповідний документ про освіту встановленого зразка.

За наявності відповідного документа про освіту встановленого зразка період навчання зараховується до страхового стажу.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 після закінчення курсів шоферів видано посвідчення водія серії НОМЕР_1, яке видано ДАІ МВС- УВС Миколаївської 01.03.1974 року.

У вищевказаному водійському посвідченні не зазначено яку кваліфікацію присвоєно позивачу, також не вказано періоди навчання.

Щодо архівної довідки наданої позивачем, в якості підтвердження спірного стажу, то колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься архівна довідка Громадської організації «Товариства сприяння обороні України (ТСО України)» від 05.05.2017 року, в якій зазначено строк навчання за 1973 рік. До вказаної довідки надано копії титульних сторінок екзаменаційних протоколів за 1973 рік, у яких не зазначено ким саме складався іспит, не вказані результати іспиту та не зазначено, яку кваліфікацію отримано особою, яка успішно склала іспит.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів приходить до висновку, що надана позивачем архівна довідка не є належним документом, який би підтверджував період його навчання в Баштанському клубі ДТСААФ та вказував на здобуту позивачем кваліфікацію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість включення даного періоду до стажу для обчислення пенсії позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.02.1974 року по 21.11.1974 року працював в колгоспі ім. В.І.Леніна шофером (т.2 а.с.26), а з 06.08.1979 року по 07.04.1980 року позивач працював в цьому ж колгоспі заступником головного бухгалтера (т.2 а.с.27).

Правонаступником колгоспу ім. В.І. Леніна наразі є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Лан», що підтверджується довідкою від 22.10.2016 року №26.

Наданою довідкою СТОВ «Лан» від 16.11.2016 року №30 (т.1 а.с.75) підтверджено членство позивача в колгоспі ім. В.І.Леніна з 01.02.1974 року по 21.11.1974 року та в відомості про кількість вироблених трудоднів (людино днів), трудову участь в колгоспному виробництві зазначено про кількість вироблених позивачем трудоднів за 1974 рік - 41, при встановленому мінімумі - 250.

Довідкою СТОВ «Лан» від 22.10.2016 року №25 підтверджено членство позивача в колгоспі ім. В.І.Леніна з 06.08.1979 року по 07.02.1980 року та в відомості про кількість вироблених трудоднів (людино днів), трудову участь в колгоспному виробництві зазначено про кількість вироблених позивачем трудоднів за 1979 рік - 129 при встановленому мінімумі - 210, та за 1980 рік - 17 при встановленому мінімумі - 210.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до роз'яснення Міністерства соціального забезпечення України №17 від 17.05.1992 року «Про порядок застосування окремих положень статей Закону України «Про пенсійне забезпечення»» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової діяльності в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Тобто загальна кількість вихододнів ділиться на 25,4.

Оскільки наявні у справі докази підтверджують той факт, що з 01.02.1974 року по 21.11.1974 року та з 06.08.1979 року по 07.02.1980 року позивач не відпрацював в колгоспі ім. В.І.Леніна законодавчо встановлений мінімуму трудоднів (людино днів), вказані періоди повинні були бути включені до стажу позивача в порядку, передбаченому ч.2 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто за фактичною тривалістю.

Отже, за ці періоди відповідачем було правильно зараховано до стажу позивача 7 місяців та 3 дня роботи.

Як вбачається з записів трудової книжки колгоспника (т.2 а.с.27) 01.12.1974 року позивач був врахований слухачем на підготовче відділення Одеського сільськогосподарського інституту. Записи містять посилання на накази та скріплені печаткою.

Як зазначалось вище, згідно з п.«д» ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Протягом періоду перебування позивача слухачем підготовчого відділення та подальшого навчання у вищому навчальному закладі, питання навчання у вищому навчальному закладі регулювалось Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки від 28.06.1974 року №2778-VIII «Про народну освіту» (надалі - Закон «Про народну освіту»).

Так, згідно ст.55 Закону «Про народну освіту» вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладах. У вищих навчальних закладах може проводитись денне, вечірнє і заочне навчання.

Відповідно до ст.60 Закону «Про народну освіту», особам, які закінчили вищі навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка.

В матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем диплома, або іншого документа, про закінчення вищевказаного підготовчого відділення, який би містив відомості щодо здобутого освітньо-кваліфікаційний рівень та присвоєної кваліфікації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з правомірністю не зарахування відповідачем вказаного періоду до стажу позивача.

Як вбачається за матеріалів справи, позивач з 21.01.2002 року по 08.06.2005 року працював в ТОВ «Лев» (т.2 а.с.22).

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004 року).

Спірний період роботи в ТОВ «Лев» зараховано до страхового стажу на підставі трудової книжки, що відповідає вимогам ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З огляду на наведені вище положення ст.24 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», твердження позивача, що спірний період з 21.01.2002 року по 31.08.2002 року не підлягає зарахуванню до страхового стажу є помилковим, та не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абз.5 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_5 (т.2 а.с.35-38), в яких, протягом спірного періоду з 21.01.2002 року по 31.08.2002 року заробітна плата позивачу не нараховувалась, в графі сума заробітку для нарахування пенсії зазначено « 0.00».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки період з 21.01.2002 року по 31.08.2002 року включено до страхового стажу, то заробітну плату відповідно до вимог абз.5 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правомірно враховано за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З матеріалів справи вбачається, що протягом 16.06.2005 року по 09.02.2006 року позивач перебував на обліку у Заводському центрі зайнятості.

Відповідно до вимог абз.3 ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу врахованого в одинарному розмірі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, входить до 10 відсотків тривалості страхового стажу, який може бути виключений із розрахунку.

Відповідно до розрахунку №1 від 20.09.2016 року заробітна плата (довідка), із періоду заробітку, з якого обчислено розмір пенсії позивача, виключено заробіток за 42 місяці підряд за період з 01.02.2002 року по 31.12.2005 року, як період з найменшим заробітком, що становить не більше 10 відсотків тривалості страхового стажу позивача, як це передбачено ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». В тому числі виключений як невигідний і заробіток за період з 16.06.2005 року по 31.12.2005 року (отримання допомоги по безробіттю).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати його прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 10 грудня 2018 року.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.