Справа № 813/1066/18
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 рокуЛьвів№ 857/1014/18
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р.В., Попка Я. С.;

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року в справі № 813/1066/18 (головуючий суддя - Костецький Н. В., м. Львів, повне судове рішення складено 15 серпня 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання протиправним та скасування розпорядження, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2018 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про визнання протиправним та скасування індивідуального акту у формі розпорядження від 13 грудня 2017 року, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, а саме Личаківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова; стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. заподіяної протиправним рішенням.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягали у викладенні неправдивих відомостей щодо виплати щомісячної надбавки як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат, у листах від 05 лютого 2018 року № 1205/06-11 та від 24 січня 2018 року № 759/06-40. Постановлено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування моральної шкоди заподіяної протиправними діями у розмірі 5000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що розпорядженням від 13 грудня 2017 року проведено перерахунок щомісячної державної надбавки як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року у сумі 1534,37 грн, дане розпорядження не може бути скасоване. Крім того зазаначено, що позивачем не наведено жодного факту заподіяння моральних страждань, не наведено жодних доказів у чому полягає, на думку позивача, шкода, тому не має підстав для задоволення відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Позивач, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в її задоволенні.

Інші особи, у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року у справі № 466/1072/15-6, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду позов ОСОБА_1 задоволено, зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львові нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат.

Шевченківським районним судом м. Львова 20 грудня 2017 року видано виконавчий лист № 466/1072/15-а про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львові нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат.

Розпорядженням Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова від 13 грудня 2017 року № 169651 проведено перерахунок щомісячної державної надбавки як дитині війни з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року у сумі 1534,37 грн.

Постановою державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 28 грудня 2017 року відкрито виконавче провадження № 55453507 за виконавчим листом № 466/1072/15-а, виданим Шевченківським районним судом м. Львова 20 грудня 2017 року.

Державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області 25 січня 2018 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55453507 з примусового виконання виконавчого листа № 466/1072/15-а, на підставі листа Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 24 січня 2018 року № 759/06-40 відповідно до якого, рішення суду виконано в повному обсязі до моменту відкриття провадження, що підтверджується розпорядженням від 13 грудня 2017 року № 169651.

01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо виплати надбавки до пенсії як дитині війни відповідно до судового рішення, Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова листом від 05 лютого 2018 року № 1205/06-11 надало відповідь, згідно якої повідомлено, що на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року у справі № 466/1072/15-а позивачу було нараховано та виплачено щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат. Доплату по рішенню суду в розмірі 1534,37 грн було перераховано та виплачено виплатними відомостями січня 2018 року, через установу АТ «Ощадбанк» філія 10013289 на рахунок № НОМЕР_1. Інформацію про стан пенсійної виплати можна отримати, звернувшись до відділу обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України за місцем проживання (реєстрації).

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянувши повторно заяву від 01 лютого 2018 року листом від 16 лютого 2018 року № 109/03-11 надано відповідь, що відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року у справі № 466/1072/15-а, яким зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова нарахувати та виплатити позивачу щомісячну державну надбавку як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат, в межах повноважень, управлінням проведено нарахування. Згідно проведеного перерахунку пенсії на виконання рішення суду розмір доплати за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат становить 1534,37 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За приписами статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Встановлено, що інформація зазначена у листах відповідача від 05 лютого 2018 року № 1205/06-11 та від 16 лютого 2018 року № 109/03-11 є неправдивою, оскільки виплати ОСОБА_1 згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2016 року у справі № 466/1072/15-а здійснено не було.

На вимогу суду першої інстанції, представником відповідача не надано виплатних відомостей за січень 2018 року, згідно яких позивачу виплачено доплату по рішенню суду в розмірі 1534,37 грн, на які посилається у листі від 05 лютого 2018 року № 1205/06-11.

Крім цього згідно наявної в матеріалах справи виписки по картковому рахунку позивача, кошти в розмірі 1534,37 грн, позивачу не виплачено, що не заперечується представником відповідача.

Суд зазначає, що розпорядженням від 13 грудня 2017 року проведено лише перерахунок щомісячної державної надбавки як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року у сумі 1534,37 грн, відтак дане розпорядження є правомірним, тому позов цій частині задоволенню не підлягає.

Як роз'яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність захисту прав позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягали у викладенні неправдивих відомостей щодо виплати щомісячної надбавки як дитині війни за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року в розмірі мінімальної пенсії за віком, з урахуванням раніше проведених виплат, у листах від 05 лютого 2018 року № 1205/06-11 та від 24 січня 2018 року № 759/06-40.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно із ч. 1-3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до положень ст. 1, 4 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні особи з інвалідністю в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає у: виявленні, усуненні перепон і бар'єрів, що перешкоджають забезпеченню прав і задоволенню потреб, у тому числі стосовно доступу до об'єктів громадського та цивільного призначення, благоустрою, транспортної інфраструктури, дорожнього сервісу, транспорту, інформації та зв'язку, а також з урахуванням індивідуальних можливостей, здібностей та інтересів до освіти, праці, культури, фізичної культури і спорту; охороні здоров'я; соціальному захисті; забезпеченні виконання індивідуальної програми реабілітації осіб з інвалідністю; наданні пристосованого житла; сприянні громадській діяльності.

Соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами та полягає у наданні пенсії, державної допомоги, компенсаційних та інших виплат, пільг, соціальних послуг, здійсненні реабілітаційних заходів, встановленні опіки (піклування) або забезпеченні стороннього догляду.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вказує, що позивач є людиною похилого віку, інвалідом І групи по зору, а з матеріалів справи вбачається, що позивач особисто готував як позовну заяву, так і всі необхідні матеріали для вирішення справи в суді, тобто суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 дійсно зазнав моральних страждань у зв'язку із неправомірними діями органу Пенсійного фонду.

ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав у справі № 466/1072/15-а і судом встановлено протиправність дій відповідача, а також те, що законні вимоги позивача тривалий час відповідачем не виконуються, що змусило його повторно звертатися до суду з позовом про захист своїх прав, відтак в даному випадку є доведеним заподіяння позивачу моральної шкоди, а тому розумним та доцільним є стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1. завданої діями та бездіяльністю моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Крім цього, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07.05.2002 у справі Бурдов проти Росії вказав, що п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод 1950 р.) надано кожному право звертатися до суду у разі будь-якого спору про його цивільні права (право на суд), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що являє право порушувати позовне провадження у судах з питань цивільно-правового характеру; проте таке право було б ілюзорним, якби правова система держави-учасника Європейської конвенції припускала, щоб судове рішення, яке набрало чинності та є обов'язковим до виконання, залишалося б недіючим; по-друге, визнав немислимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, детально визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд справи, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень; по-третє, наголосив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, повинно розглядатись як складова судового розгляду.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018 року в справі № 813/1066/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

На постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 07 грудня 2018 року.