Справа № 824/848/18-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/848/18-а

Головуючий у 1-й інстанції: Левицький Василь Костянтинович

Суддя-доповідач: Іваненко Т.В.

06 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Франовської К.С. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року (місце постановлення ухвали - м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування пунктів акту та рішення,

В С Т А Н О В И В :

04.09.2018 р. ОСОБА_2 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Чернівецькій області, в якому просив:

- ухвалити рішення, яким у акті інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЧВ-231/18/321/НД/АВ від 05.05.2018 р., визнати протиправними та скасувати у розділі ІІІ "Опис виявлених порушень" п. 1 найменування нормативно-правового акта, вимоги якого порушено із зазначенням статті (частини, пункту, підпункту, абзацу), згідно детального опису виявленого порушення ОСОБА_2 ч.3 ст. 24 КЗпП України;

- визнати протиправними та скасувати п. 2 акту, згідно детального опису якого ОСОБА_2 порушив вимоги ст. ст. 115, 116 КЗпП України;

- визнати протиправними та скасувати п. 3 акту, згідно детального опису якого ОСОБА_2 порушив вимоги ч. 5 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України "Про оплату праці";

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р., згідно з якою на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 111690,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-1ФС/077 від 16.05.2018 р., згідно з якою на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 37230,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/ЗБ-3ФС/078 від 16.05.2018 р., згідно з якою на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 11169,00 грн;

Крім того, разом з позовом ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив:

- зупинити виконавче провадження ВП №56932641 від 06.08.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 11169 грн;

- зупинити виконавче провадження ВП №56932826 від 06.08.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 111690,00 грн;

- зупинити виконавче провадження ВП №56932724 про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 37230 грн.

В обґрунтування заяви позивач зазначав, що на даний час відбувається примусове виконання оскаржуваних ним постанов про накладення штрафу уповноваженою посадовою особою, а тому є ризики, що допоки справа про їх скасування розглядатиметься у суді, відбудеться повне виконання зазначених штрафів, а це ускладнить поновлення порушених його прав у разі стягнення з позивача грошової суми у розмірі 160089,00 грн.

Також зазначав, що в ході виконання постанов про накладення штрафів державний виконавець буде проводити дії щодо накладення арештів на рахунки у банках та наявні транспортні засоби, що також завдасть йому шкоди та ускладнить відновлення його прав.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в які просить скасувати ухвалу про відмову у забезпеченні позову, прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову, а саме зупинити виконавчі провадження від 06.08.2018 року.

В судове засідання представник відповідача не з'явився. Про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином.

Позивач та його представник в судовому засіданні просили скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які об'єктивні дані, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (заявника), а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Частиною першою статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Пунктом 3 частини 1 статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Аналіз наведених норм, дає підстави вважати, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Заявник обов'язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати письмові докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Разом з цим, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання чи невиконання рішення суду; з'ясувати співмірність прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Положеннями абзацу 2 пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Із змісту поданої позовної заяви видно, що предметом позову є оскарження пунктів акту інспекційного відвідування та постанов про накладення штрафів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення» від 17.07.2013 року №509 передбачено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

З матеріалів доданих заявником до заяви про забезпечення позову встановлено, що 06.08.2018 р. заступником начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюком Б.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56932641 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/ЗБ-3ФС/078 від 16.05.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України штрафу в сумі 11169,00 грн.

06.08.2018 р. заступником начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюком Б.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56932826 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/1ПТ/ТД-1ФС/076 від 16.05.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України штрафу в сумі 111690,00 грн.

06.08.2018 р. заступником начальника Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Верстюком Б.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56932724 з примусового виконання постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області №ЧВ-231/18/321/НД/АВ/П/2ПТ/МГ-2ФС/077 від 16.05.2018 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України штрафу в сумі 37230,00 грн.

З вказаних постанов вбачається, що в межах виконавчих проваджень здійснюється примусове виконання постанов Управління Держпраці у Чернівецькій області про накладення штрафів, які оскаржуються позивачем у справі №824/848/18-а.

Пунктом 5 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно статтею 34 Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (пункт 2 частини першої наведеної статті).

За змістом частини першої статті 35 Закону №1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Колегія суддів вважає, що стягнення штрафу в примусовому порядку за оскаржуваною постановою відповідача може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача в разі задоволення адміністративного позову.

Таким чином, примусове виконання оскаржуваних постанов Управління Держпраці у Чернівецькій області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України штрафів може призвести до значної шкоди інтересам позивача та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, накладення заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або обмеження у користуванні таким майном. При цьому без вжиття заходів забезпечення позову усунути негативні наслідки буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Позивачем у судове засідання надано постанови про закінчення виконавчих проваджень від 02.12.2018 року, відповідно яких виконавчі провадження ВП№56932724, ВП №56932641 закінчено, здійснено примусове стягнення з ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України штрафів в сумі 37230,00 грн та 11169,00 грн, які оскаржуються позивачем у справі №824/848/18-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову, а саме зупинити виконавче провадження ВП №56932826 від 06.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 111690 грн у зведеному виконавчому провадженні №57298886.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вжиття заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відсутні будь-які об'єктивні дані, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача (заявника), а захист цих прав, свобод або інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат є помилковими, оскільки підставою для відкриття виконавчих проваджень стали саме оскаржувані постанови Управління Держпраці у Чернівецькій області у цій справі, законність прийняття яких буде встановлено за результатами розгляду адміністративної справи.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування пунктів акту та рішення скасувати.

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити виконавче провадження ВП №56932826 від 06.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_2 штрафу у розмірі 111690 грн. у зведеному виконавчому провадженні №57298886.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 грудня 2018 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Франовська К.С. Кузьменко Л.В.