Справа № 2а-6739/11/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

01 липня 2011 року № 2а-6739/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Хижняк І.В. та представників:

позивача: ОСОБА_1;

ОСОБА_2;

відповідача 1: не з'явились;

відповідача 2: не з'явились

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомДержавної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтеса" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-Сервіс-Груп"
простягнення коштів, одержаних за нікчемним правочином
В С Т А Н О В И В:

10 травня 2011 року (відповідно до відмітки на поштовому конверті) Державна податкова інспекція у Голосіївському районі міста Києва (далі по тексту -позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтеса" (далі по тексту -відповідач 1, ТОВ "Будівельна компанія "Інтеса") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант-Сервіс-Груп" (далі по тексту -відповідач 2, ТОВ "Атлант-Сервіс-Груп"), в якій просить: 1) застосувати наслідки визнання правочинів недійсними, передбачені статтею 228 Цивільного кодексу України; 2) повернути з ТОВ "Атлант-Сервіс-Груп" () на користь ТОВ "Будівельна компанія "Інтеса" () суму отриману за поставлений товар в розмірі 1 662 598,79 грн.; 3) стягнути з ТОВ "Будівельна компанія "Інтеса" () на користь держави вартість сплачену за отриманий товар в сумі 1 662 598,79 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2011 року позовну заяву Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва залишено без руху у зв'язку з недоданням до неї заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з відповідним обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку та встановлено строк для усунення недоліків до 10 червня 2011 року.

09 червня 2011 року (відповідно до поштової відмітки на конверті) позивач надіслав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2011 року призначено до розгляду клопотання ДПІ у Голосіївському районі м. Києва про поновлення строку звернення до адміністративного суду на 01 липня 2011 року.

Заслухавши пояснення позивача, виходячи з меж заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає про наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексу або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є стягнення коштів, одержаних за нікчемним правочином, що укладався між відповідачами. Обставини нікчемності вказаного правочину встановлено позивачем в акті від 26 жовтня 2010 року №888/1-23-70-30866400 "Про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтеса" () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р." (далі по тексту -Акт перевірки).

Таким чином, про порушення свого права позивач дізнався з дня складання Акта перевірки -26 жовтня 2010 року.

Наведене свідчить, що позовну заяву Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі міста Києва подано після закінчення шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування поважності пропущення строку звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що до спірних правовідносин застосовується спеціальний строк позовної давності тривалістю 10 років згідно з пунктом 4 статті 258 Цивільного кодексу України.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, до спірних правовідносин належить застосовувати строки звернення до адміністративного суду, передбачені частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що позовні вимоги ДПІ у Голосіївському районі м. Києва обґрунтовує тим, що правочини, укладені між ТОВ "Будівельна компанія "Інтеса" та ТОВ "Атлант-Сервіс-Груп" суперечать інтересам держави і суспільства та є нікчемними.

Відповідно до частини четвертої статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність у десять років застосовується до вимог про застосування наслідків нікчемного правочину.

Згідно з частинами першою та другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що у випадку коли правочин суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, то такий правочин може бути визнаний недійсним в судовому порядку, тобто, є заперечуваним правочином; відповідно, строки позовної давності згідно частини четвертої статті 258 Цивільного кодексу України щодо правочину, який не відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, не можуть бути застосовані.

Зазначене відповідає правовій позиції Вищого адміністративного суду України, зазначеної в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, а саме: "При визначенні строку звернення до суду з відповідними позовами слід керуватися загальними правилами, передбаченими статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно строк звернення податкового органу до адміністративного суду з вимогою про визнання недійсним правочину як такого, що вчинений з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, та стягнення відповідних санкцій становить шість місяців. Зазначений строк обчислюється з дня, коли податковий орган дізнався або повинен був дізнатися про порушення інтересів держави внаслідок вчинення відповідного правочину з протиправною метою. Таким днем може бути або день проведення відповідної перевірки, або день надходження до органів державної податкової служби інших документів, які свідчать про вчинення відповідного правочину з протиправною метою, наприклад даних зустрічних перевірок контрагентів платника тощо.".

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Відповідно до частини першої статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Так, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежить від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, позивачем не надано доказів того, що він був позбавлений можливості звернутися з адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва в межах строків звернення до адміністративного суду встановлених частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, на думку суду, в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду відсутні.

З урахуванням викладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва про поновлення строку звернення до адміністративного суду та наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 99, 100, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

2. Адміністративний позов Державної податкової інспекції у Голосіївському районі міста Києва залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко