Справа № 161/17275/18
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2018-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/586/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Ліпчука Дмитра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

30.10.2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, на обґрунтування вказавши, що 20.10.2018 року інспектором роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Ліпчуком Д.О. відносно нього було винесено постанову серії ВР № 018335, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 грн. Вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм чинного законодавства. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що він 20.10.2018 року о 12:03, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького (далі - перехрестя) на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «ґ» ПДР України. Однак, така інформаціє відповідає дійсності не в повній мірі. Наближаючись до вищевказаного перехрестя, на світлофорі було увімкнене зелене світло, а тому він продовжив свій рух прямо в напрямку вул. Архітектора Метельницького. Перетнувши «стоп лінію» на зазначеному світлофорі та виїхавши на перехрестя, він побачив як на дублюючому світлофорі на вул. Архітектора Метельницького загорівся жовтий сигнал світлофора. З метою унеможливлення створення перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, він завершив проїзд перехрестя, відразу після чого був зупинений екіпажем поліції. Причина зупинки патрульними поліцейськими була мотивована перетином перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора. Зазначив, що його доводи інспектором поліції не бралися до уваги без належних на те обґрунтувань. Крім того, через 1 хв. після його зупинки працівниками поліції, до місця події під'їхав автомобіль, водій якого представився ОСОБА_3 Поцікавившись причиною зупинки, ОСОБА_3 підтвердив надані ним (позивачем) пояснення інспектору поліції та повідомив, що готовий бути свідком в справі про адміністративне правопорушення, оскільки він (ОСОБА_3) був очевидцем обставин, які були підставою винесення оскаржуваної постанови. Пояснення свідка ОСОБА_3 патрульним поліцейським не були взяті до уваги, а обвинувачення останнього про вчинення позивачем адміністративного правопорушення ґрунтувалися на відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції , який в свою чергу підтверджує відсутність вини у порушенні вимоги п. 8.7.3. «г» ПДР України. Разом з тим, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектором поліції було порушено його право на захист. Просить суд визнати незаконною та скасувати постанову серії ВР № 018335 від 20.10.2018 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Представником відповідача 12.11.2018 року було подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого він вважає, що оскаржувана постанова є законною та винесеною з дотримання норм чинного законодавства. На обґрунтування відзиву представник відповідача зазначив, що 20.10.2018 року о 12:03, позивач, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1, в порушення вимоги п. 8.7.3. «ґ» ПДР України, здійснив проїзд перехрестя на забороняючий жовтий сигнал світлофора, у зв'язку з чим останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. У своїй позовній заяві позивач вказує, що ПДР України закріплюють можливість завершити перетин перехрестя, оскільки він не створював перешкод іншим учасникам дорожнього руху, а екстрене гальмування могло призвести до аварійної ситуації. Однак, такі обставини не відповідають дійсності та повністю спростовуються відеозаписом з нагрудної камери відповідача. Зазначив, що швидкість руху позивача була в межах 40-50 км./год. і враховуючи його положення на дорозі (за декілька метрів до «стоп лінії»), ОСОБА_1 був зобов'язаний здійснити зупинку на світлофорі. Також, не відповідають дійсності й доводи позивача про порушення його права на захист, оскільки таке право останній реалізував подавши даний позов. Разом з тим, відсутність захисника при складенні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя та не перешкоджає патрульному поліцейському, як уповноваженою оосбою розглянути справу. Вважає, що при розгляді справи, патрульний поліцейський Ліпчук Д.О. врахував усі обставини справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, чітко дотримався процедури її розгляду, а тому в задоволенні адміністративного позову просить відмовити (а.с. 13-21).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в його адміністративному позові та просив їх задовольнити. Також пояснив, що він повідомив відповідача, що має намір скористатися правовою допомогою, однак останній проігнорував його клопотання. Вважає, що заявлене ним клопотання про необхідність надання йому правової допомоги, мало потягнути собою відкладення розгляду справи. Крім того, вважає, що надані представником відповідача електронні докази не є належними та допустимими, а тому не можуть бути взяті судом до уваги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково зазначив, що відповідач, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передував винесенню оскаржуваної постанови, надав можливість скористатися позивачу правовою допомогою, що останній не зробив. Нормами чинного законодавства не передбачений обов'язок інспектора поліції забезпечити особі, відносно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, юридичну допомогу. Вважає, що своє право на захист ОСОБА_1 фактично реалізовує даним адміністративним позовом.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові та електронні докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.10.2018 року інспектором роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Ліпчуком Д.О. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серія ВР № 018335 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 3).

З оскаржуваної постанови вбачається, що 20.10.2018 року о 12:03 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1, здійснив проїзд перехрестя вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького на забороняючий жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «ґ» ПДР України., тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Пунктом 8.7.3 «ґ» ПДР України визначено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що проїзд перехрестя вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького він почав здійснювати в той момент, коли на світлофорі було увімкнене зелене світло, в свою чергу жовтий сигнал світлофора загорівся під час його перебування безпосередньо на перехресті вказаних доріг. Оскільки будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху він не створював, а екстрене гальмування могло призвести до аварійної ситуації, тому в його діях відсутній склад правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 20.10.2018 року близько 12:00, він рухався по вул. Авторемонтній в м. Луцьку, позаду транспортного засобу позивача і автомобіля патрульної поліції. Під'їжджаючи до перехрестя вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького, він став очевидцем події, яка лягла в основу оскаржуваної постанови. Так, водій автомобіля ЗАЗ Ланос, д.н.з. НОМЕР_1, почав перетинати зазначене перехрестя у той момент, коли на світлофорі горіло миготливе зелене світло.

З приводу доводів позивача ОСОБА_1 про відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП суд зазначає наступне.

Пунктом 8.7.3. «в» ПДР України передбачено, що зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Відповідно до п. 8.10 ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12. (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно п. 8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10. цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У п. 16.8 ПДР України вказано, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62 він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження доводів про законність та об'єктивність винесення оскаржуваної постанови, представником відповідача було надано відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля поліції, який був досліджений в судовому засіданні та на якому відображено події, що передували винесенню оскаржуваної постанови (а.с. 22).

Так, з вищевказаного відеозапису (відеофайл № ) екіпаж патрульної поліції рухався по вул. Авторемонтній в сторону перехрестя вулиць Дубнівська - Авторемонтна - Архітектора Метельницького, безпосередньо позаду автомобіля ОСОБА_1 Коли позивач під'їхав до вказаного перехрестя, на світлофорі загорівся миготливий сигнал зеленого кольору. Перед перетином автомобілем позивача «стоп лінії», що на вул. Авторемонтній перед перехрестям, за декілька метрів (близько п'яти) до «стоп лінії» перед перехрестям, на світлофорі загорівся жовтий сигнал, однак не зважаючи на це ОСОБА_1 продовжив свій рух та перетнув дане перехрестя.

З вищевказаного відеозапису також вбачається, що на перехресті зі сторони вул. Архітектора Метельницького, знаходиться дублюючий світлофор, який регулює те ж перехрестя. На відеозаписі відображено, що перемикання відповідних світлових сигналів на світлофорах зі сторони вул. Авторемонтна та вул. Архітектора Метельницького здійснюється синхронно.

Таким чином, позивач до початку перетину перехрестя, за наявності дублюючого світлофора, мав об'єктивну можливість пересвідчитись в тому, який сигнал світлофора був увімкнутий перед початком перетину ним перехрестя, а швидкість його руху та дорожня обстановка дозволяли здійснити зупинку на жовтий сигнал світлофора.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що п. 2.3. «б» ПДР України передбачений обов'язок водія під час руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Позивач, маючи намір перетнути перехрестя не врахував того, що зелений миготливий сигнал світлофора інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, а відтак не звільняє від обов'язку реагувати на зміну дорожньої обстановки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушив вимоги п. 8.7.3. «ґ» ПДР України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам'яті, мобільних телефонах тощо), системах резервного копіювання, інших місцях зображення даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Таким чином, суд вважає, що наданий відповідачем відеозапис, здійснений за допомогою камери нагрудного відеореєстратора відповідача та відеореєстратора патрульного автомобіля поліції, є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, у розумінні положень КАС України та КУпАП України.

Крім того, у своєму позові позивач посилається на ту обставину, що відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, було порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП - його було позбавленого права на юридичну допомогу.

У своєму відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектор поліції Ліпчук Д.О. правомірно застосував процедуру скороченого провадження як це передбачено чинним законодавством, що не призвело до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач тим самим реалізував своє право на захист.

Відповідно до ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 і 5 статті 122 цього Кодексу, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Натомість за правилами частини 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З відеозапису з нагрудного відеореєстратора інспектора поліції Ліпчука Д.О. (відеофайл № ) вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивачем було заявлено про необхідність скористатися юридичною допомогою.

У відповідь на заявлене ОСОБА_1 клопотання, інспектор поліції Ліпчук Д.О. зазначив, що воно підлягає задоволенню, проте враховуючи порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП, таким правом позивач може скористатись шляхом звернення з відповідним позовом до суду, повідомив про закінчення розгляду справи та виніс оскаржувану постанову.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем, всупереч положень КУпАП, не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до приписів ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Вказаній нормі КУпАП Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення в рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Конституційний Суд України вирішив, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також, у наведеному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що приписами ст.ст. 33, 245, 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України», рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Разом з тим, відповідач всупереч положенням ч.1 ст. 276 КУпАП, здійснивши розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу позивача, відповідач повністю проігнорувавши клопотання останнього про розгляд справи за участю адвоката.

Як убачається з матеріалів справи та наявного у матеріалах справи електронного доказу, на якому мітяться записи з місця розгляду суб'єктом владних повноважень адміністративної справи, відповідачем не фактично надано позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.

Ця обставина, на думку суду, є підставою для скасування оспорюваної постанови, оскільки вона ухвалена з грубим порушенням прав позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи встановлені під час розгляду даної справи обставини, суд приходить до висновку, що підчас розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, інспектором роти № 4 УПП у Волинській області ДПП Ліпчука Д.О. було порушено право позивача на захист, а тому постанова про накладення адміністративного стягненні по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 018335 від 20.10.2018 року підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 254, 268, 276, 279, 286, 287 КУпАП, керуючись ст. ст. 3, 6, 9, 72- 77, 79, 90, 241-246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Ліпчука Дмитра Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Ліпчука Дмитра Олександровича серії ВР № 018335 від 20 жовтня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.