Справа № 160/8738/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
10 грудня 2018 р.Справа №160/8738/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі 160/8738/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Кам'янської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-
21 листопада 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кам'янської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.
Разом із позовною заявою позивач надала клопотання про забезпечення адміністративного позову.
Ухвалою суду від 22 листопада 2018 року судом відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову.
Також, ухвалою суду від 22 листопада 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
03 грудня 2018 року позивач повторно звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із клопотанням про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року вказану заяву залишено без розгляду.
07 грудня 2018 року позивач втретє звернувся до суду із клопотанням про забезпечення адміністративного позову, в якому просить заборонити Кам'янській міській раді до закінчення розгляду справи по суті вчиняти будь-які дії направлені на демонтаж розташованих рекламних засобів за адресами:
просп. Свободи (просп. Леніна), 53 (навпроти будинку) (дозвіл №31);
просп. Свободи (просп. Леніна), 34 (навпроти будинку) (дозвіл №25);
просп. Свободи (просп. Леніна), 34 (навпроти будинку) (дозвіл№26);
просп. Свободи (просп. Леніна), 55 (навпроти будинку) (дозвіл №33);
перехрестя просп. Шевченка (вул. Сировця) - просп. Свободи (просп. Леніна) (р-н маг. «Ельдорадо») (дозвіл №49);
просп. Свободи (просп. Леніна), 51 (навпроти будинку) (дозвіл №29);
просп. Свободи (просп. Леніна), 34 (навпроти будинку) (дозвіл №27).
В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що в ухвалі про відмову у забезпеченні адміністративного позову від 05 грудня 2018 року суд дійшов хибного висновку, у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних прав кожен, чиї права та свободи визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов'язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов'язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв'язку з оскарженням адміністративного акту.
Крім того позивач посилається на Постанову Верховного суду по справі №21-295а14, в якій зазначено, що суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються, та ст.171 КАСУ, згідно з ч. 8 якої суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним, колегія суддів дійшла такого правового висновку.
Ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою відповідно до ст. 117 КАС зупинено дію нормативно-правового акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов'язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті.

Суд вважає за можливе розглянути клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищевказане клопотання, суд враховує наступне.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами.

В той же час заходи забезпечення адміністративного позову мають бути належними та відповідними заявленому адміністративному позову, стосуватись прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, з приводу порушення яких заявлено адміністративний позов.

Також при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Аналізуючи Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, на які позивач посилається в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, суд доходить висновку, що рішення про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, приймається судом в разі якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Вказані положення кореспондуються з положеннями п.2 ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак, як вже було зазначено судом в ухвалі від 05 грудня 2018 року, суд не вбачає очевидних ознак протиправності рішення відповідача про відмову позивачу у подовженні дозволу на розміщення реклами, хоча це є однією з умов у вирішенні питання про забезпечення адміністративного позову.

Крім того, враховуючи різноманітність рекламних конструкцій, позивачем не конкретизовано, які саме спеціальні конструкції для реклами були використані ним, та в чому буде полягати складність (утруднення) або неможливість виконання ймовірного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 150, 154, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Ухвала не набрала законної сили 10 грудня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник