Справа № 806/1926/18
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 806/1926/18

Головуючий у 1-й інстанції: Єфіменко Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

10 грудня 2018 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року (повний текст якої складено в м. Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 26.01.2018 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області зі зверненням про надання інформації щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути наданні у відповідності до ч.1 п.14 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст.118 Земельного кодексу України та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України (а.с. 58).

02.02.2018 ОСОБА_2 отримав лист від 29.01.2018 №ПІ-16/0/63-18 на своє звернення, у якому зазначено, що оскільки розпорядником земельних ділянок комунальної власності є орган місцевого самоврядування, то виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку не належить до компетенції Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області (а.с. 59).

Не погодившись із вказаною відповіддю, позивач 02.02.2018 звернувся з позовом до суду про відновлення порушеного права на інформацію.

19.03.2018 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №806/571/18 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у ненаданні позивачу відповіді на звернення щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати позивачу інформацію про наявність на території м. Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації з зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастровий номер (а.с. 60-61).

На виконання вказаного рішення Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надіслало на адресу позивача лист від 06.04.2018 №9-19/0-552/6-18 про надання інформації, у якому зазначено про те, що у відповідача відсутні повноваження щодо передачі земельних ділянок під будівництво, оскільки такі повноваження належать органам місцевого самоврядування, зокрема, у даному випадку позивачу необхідно звернутись до Житомирської міської ради (а.с. 81-82).

Позивач вважає, що відповідь, оформлена листом від 06.04.2018 №9-19/0-552/6-18 про надання інформації, яка надіслана на його адресу на виконання рішення суду, є неповною та такою, що не стосується поданого позивачем запиту, з огляду на що, на думку позивача, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду його звернення та невиконання належним чином рішення суду, що порушує права позивача, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Отже, суб'єктивне право власності на землю не є безумовним. Воно виникає і реалізується на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Частиною 1 статті 33 ЗК України встановлено, що громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Статтею 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Частиною 2 статті 84 ЗК України встановлено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Положеннями ч. 6 статті 118 ЗК України врегульовано, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Частиною 7 статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Статтею 122 ЗК України встановлено повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, відповідно до частини 1 якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Підпунктами "а" та "б" пункту 3 та підпункту "а" пункту 4 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.09.2012 №5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони.

Відповідно до ст.6 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» до органів, що здійснюють управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду відносяться:

1. Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

2. До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

3. До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Примірне положення про органи державного архітектурно-будівельного контролю затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною 5 статті 24 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача у ненаданні відповіді на звернення щодо наявних земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути наданні та використані під забудову згідно ст.121 Земельного кодексу України, суд зазначає наступне.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 надіслало на адресу ОСОБА_2 лист від 06.04.2018 №9-19/0-552/6-18, яким було надано вичерпну відповідь позивачеві на усі питання, поставлені ним у запиті про надання інформації від 29.01.2018 та направлено вказаний лист засобами поштового зв'язку запитувачу (а.с. 81-82).

Вказаний лист було отримано позивачем, що останнім не заперечується.

Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було вжито заходи, спрямовані на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 у справі №806/571/18 та реалізацію прав позивача, визначених Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації".

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо розгляду звернення позивача від 29.01.2018, яке було розглянуто про що надано відповідь листом від 06.04.2018 у порядку та у термін визначені Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації".

Стосовно позовної вимоги зобов'язального характеру, а саме про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 інформацію про наявність на території м. Житомира земельних ділянок державної та комунальної власності, які ще не надані у користування та можуть бути надані та використані під індивідуальне житлове будівництво у межах норм безоплатної приватизації з зазначенням адреси місцезнаходження таких ділянок та їх кадастровий номер, а у випадку, коли розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, суд зазначає наступне.

Вказана позовна вимога була предметом розгляду у справі №806/571/18, та якій у рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2018 вже була надана належна правова оцінка.

Так, матеріалами справи №806/1926/18 підтверджено, що на виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області була надана відповідь про те, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області не є розпорядником земель комунальної форми власності натомість до повноважень відповідача належить розпорядження землями державної форми власності, які розташовані за межами населеного пункту і за цільовим призначенням землі особистого селянського господарства, садівництва, фермерства.

Так, статтею 84 ЗК України визначено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI, який набув чинності 1 січня 2013 року, перерозподілено повноваження органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування.

Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення державної власності на території Житомирської області уповноважено Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області.

Аналіз приведених норм свідчить про те, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації відповідачем для перевірки відповідності місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Від перевірки вказаних підстав залежить рішення відповідача про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

З урахуванням вищенаведених норм Закону з яких вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області є розпорядником земель лише державної форми власності за цільовим призначенням: особисте селянське господарство, садівництво або фермерство, а не будівництво.

Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області листом від 29.01.2017 позивачу було запропоновано звернутись до відповідної сільської (селищної, міської) ради для отримання інформації щодо наявних вільних земельних ділянок комунальної форми власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, у тому числі у листі від 06.04.2018 №9-19/0-552/6-18 вказано, що позивач може звернутись до Житомирської міської ради так як розпорядження даною категорією земель, про яку запитував позивач, належить до компетенції саме цього органу виконавчої влади.

На виконання ч.5 ст.24 Закону України від 17.02.2011 №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Доказів того, що позивач звертався з відповідним клопотанням до міської ради матеріали справи №806/1926/18 не містять.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що права позивача не порушені, а позовні вимоги, у тому числі щодо надання інформації про наявність на території м. Житомира земель, які ще не надані у користування не підлягають задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення у справі №806/571/18 порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду у порядку ст.383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Курко О. П. Матохнюк Д.Б.