Справа № 0840/3146/18
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2018-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

04 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 0840/3146/18
Суддя І інстанції - Садовий І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Фермерського господарства «Домалеги Т.А.»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства «Домалеги Т.А.» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ФГ «Домалеги Т.А.» звернулося з вищевказаним позовом до суду в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 05.07.2018 №ЗП 1062/579/АН/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу у сумі 111690,00 грн.

В обґрунтування позову посилається на те , що висновок контролюючого органу про те, що господарством фактично з лютого 2018 року було допущено до роботи ОСОБА_2 без укладення трудового договору не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки з останнім було укладено цивільно-правовий договір, а тому з боку господарства не було допущено порушень ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ФГ «Домалеги Т.А.» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі. Зазначає, що судом першої інстанції надано неналежну оцінку доказам які містяться в матеріалах справи, вказує на те, що між господарством та ОСОБА_2 мали місце цивільні правовідносини, які відповідають вимогам чинного господарства. Відповідно до укладеного до договору від 02.02.2018 р. оплата винагороди здійснювалась не пізніше 5ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт. Вказує, що органи Держпраці не наділені повноваженням щодо визнання правочинів недійсними. Крім того постановою Приазовського районного суду Запорізької області від 20.08.2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпП , яка передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП., цією постановою встановлено відсутність трудових відносин між ФГ «Домалеги Т.А.» та ОСОБА_2

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держпраці у Запорізькій області просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та заперечень відповідача, а також перевіривши рішення суду першої інстанції на підставі аналізу встановлених фактичних обставин справи і правильності застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на адресу фермерського господарства «Домалеги Т.А.» надійшов лист Головного управління Держпраці у Запорізькій області за №08/03.4-06/4268 від 01.06.2018 про надання копій документів задля прийняття рішення щодо доцільності проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування (а.с.8).

Фермерським господарством було надано відповідь та листом №1 від 08.06.2018 надіслано запитувані документи (а.с.9).

З 13.06.2018 по 14.06.2018 інспектором праці Головного Управління Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_3, на підставі наказу № 846 від 13.06.2018 (а.с.55) та направлення №362 від 13.06.2018 (а.с.56) було проведено невиїзне інспектування ФГ «Домалеги Т.А.» за результатами якого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗП/1062/579/АН від 14.06.2018 року (далі - акт) (а.с.10-11).

Актом, перевірки встановлено, що відповідно до інформації, наданої Пенсійним Фондом України та письмовими поясненнями ФГ «Домалеги Т.А.» під час проведення невиїзного інспектування був наданий цивільно-правовий договір (далі -Договір) за період з лютого 2018 по вересень 2018 року. Перевіркою наданих ФГ «Домалеги Т.А.» документів (трудової угоди, актів прийому виконаних робіт, інших бухгалтерських документів) було встановлено, що в цивільно-правовому договорі без номеру від 01 лютого 2018 року, укладеним між ОСОБА_2, як Виконавець та ФГ «Домалеги Т.А.» в особі Домалеги Т.А., як Замовник вбачаються ознаки трудових відносин. А саме, предметом договору є прибирання території складських приміщень, зазначені дії є процесом праці, а не його результатом. При цьому у вищевказаному Договорі відсутні обсяги робіт та фактичний перелік складу конкретних робіт. У Договорі відсутня одна із суттєвих умов - ціна, або вартість виконаних робіт. Так, відповідно до п.2.1 Договору за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду в розмірі 1600грн. Актів прийому наданих послуг до цивільно-правового договору не складається. Оплата здійснюється регулярно у фіксованому розмірі 1600грн. щомісячно по відомості виплати за цивільно-правовим договором (січень, лютий, березень) або (квітень і травень) відомості нарахування заробітної плати, що зазвичай характерно для трудових договорів.

Постійний характер праці. Так, термін дії договору складає з 01.02.2018 по 30.09.2018 року. Відповідно до п.6.2 Договору він може бути продовжений на термін до 31.12.2018. Виходячи з вищевикладеного, відносини, які складаються між Виконавцем та Замовником передбачають виконання роботи на постійній основі у певний проміжок часу та мають на меті саме процес праці.

Отже, головою фермерського господарства «Домалеги Т.А.» фактично з лютого 2018 року було допущено ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Даний факт є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України, відповідно до якої працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

14.06.2018 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області винесено припис про усунення виявлених порушень № ЗП/1062/579/АН/П (а.с.12).

На акт позивачем надані зауваження від 26.06.2018 № 3 в яких також зазначено позивачем про розгляд припису щодо усунення виявлених порушень і прийнято рішення про прийняття ОСОБА_2 на основне місце роботи (а.с.57).

Про виконання припису позивачем також повідомлено відповідача листом від 12.07.2018 № 4 (а.с.58).

22.06.2018 відповідачем прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ЗП 1062/579/АН/П/ПТ/ТД (а.с.59).

Повідомленням про розгляд справи від 23.06.2018 № 08/03.4-06/4914 позивача запрошено для прийняття участі у розгляді справи 05.07.2018 о 14 годині 00 хвилин (а.с.60-62).

На підставі вказаного акту Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області проведено розгляд справи про накладення штрафу та винесено відповідну постанову, а саме №ЗП 1062/579/АН/П/ПТ/ТД - ФС від 05.07.2018 року, якою вирішено накласти на господарство штраф у розмірі 111 690, 00 грн. (а.с.14).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що головою фермерського господарства «Домалеги Т.А.» фактично з лютого 2018 року було допущено ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Даний факт є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України, відповідно до якої працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також суд зазначив, що позивач погодився з встановленим порушенням та виконав припис відповідача щодо усунення виявлених порушень шляхом прийняття ОСОБА_2 на основне місце роботи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У зв'язку із набуттям чинності 16.05.2017 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 (далі - Порядок № 295) затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до вимог Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, посадовими обов'язками яких передбачено контрольні повноваження. Державний нагляд здійснюють шляхом виїзної перевірки посадовими особами Держпраці та територіальних органів, посадовими обов'язками яких передбачено здійснення повноважень державного нагляду за додержанням законодавства про працю. Наявність згоди Держпраці для здійснення державного контролю та державного нагляду за додержанням законодавства про працю за зверненням фізичних та юридичних осіб Порядком № 295 не передбачена (лист Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 18.05.2017 № 5716/4.1/4.2-ДП-17).

У відповідності до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

У частині 6 пункту 5 Порядку зазначається, що інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно з п.27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об'єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2018 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області надійшло повідомлення від Пенсійного фонду за вх.№203/04 про те, що на даному підприємстві працівники виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами більше року (а.с.54).

13.06.2018 Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області видано наказ № 846 про проведення невиїзного інспектування ФГ «Домалеги Т.А.» з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (а.с.55).

На підставі наказу оформлено направлення від 13.06.2018 № 362 на проведення заходу державного нагляду (контролю) у формі невиїзного інспектування (а.с.56).

Документальною перевіркою наданих ФГ «Домалеги Т.А.» (трудової угоди, актів прийому виконаних робіт, інших бухгалтерських документів) було встановлено, що в цивільно-правовому договорі без номеру від 01 лютого 2018 року (а.с.21), укладеним між ОСОБА_2, як Виконавець та ФГ «Домалеги Т.А.» в особі ОСОБА_1., як Замовник вбачаються ознаки трудових відносин.

Предметом договору є прибирання території складських приміщень та польові роботи. В той же час, як вірно звернув увагу суд першої інстанції, з актів приймання-передачі виконаних робіт (акт №1 від 28.02.2018, акт №2 від 31.03.2018, акт №3 від 30.04.2018, акт №4 від 31.05.2018 та акт №5 від 20.06.2018) (а.с.22-26), вбачається, що ОСОБА_2 виконував ремонтні роботи, а саме: зачищення та ґрунтування стіни складського приміщення, фарбування складського приміщення, демонтаж старої шафи для інструментів, ремонт полиць для інструментів, заміна шиферин на даху складського приміщення, ремонт дверей, заміна замку складського приміщення.

Окрім цього, оплата, що здійснювалася позивачем ОСОБА_2 не залежала від виду та фактичного обсягу робіт які ним виконувалися, оплата здійснювалася систематично (щомісячно) та у фіксованому розмірі (1600 грн.).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до ч. 3 статті 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Загальне визначення цивільно-правового договору подається у статті 626 Цивільного кодексу України: договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відтак, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов'язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Предметом трудових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зі змісту укладеного між позивачем та зазначеною особою цивільно-правового договору, метою його укладання є організація процесу праці. Відповідно предметом угоди є сам процес праці, тобто виконання певної роботи (певних трудових функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою.

Крім того зі змісту договору не вбачається результатів роботи який повинен виконати ОСОБА_2, в той же час процес праці не передбачає будь-якого кінцевого результату (які саме послуги повинні надаватись у розумінні їх обсягу у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в актах виконаних робіт).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що, відносини, які склалися між Виконавцем та Замовником передбачали виконання роботи на постійній основі у певний проміжок часу та мали на меті саме процес праці.

Викладене свідчить про те, що головою фермерського господарства «Домалеги Т.А.» фактично з лютого 2018 року було допущено ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України.

Крім того позивач погодився з встановленим порушенням та виконав припис відповідача щодо усунення виявлених порушень шляхом прийняття ОСОБА_2 на основне місце роботи (а.с.57-58).

У відповідності до абз. 1 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу зокрема: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 (далі - Постанова № 509), порядок визначає механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення"» (далі - штрафи).

У відповідності до п. 2 Постанови № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

У зв'язку з виявленими порушеннями, які зафіксовано в акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № ЗП/1062/579/АН від 14.06.2018, керуючись п.2 та п. 3 Постанови №509 24.06.2018 року, заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненко О.О. прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу на позивача(а.с.59).

На підставі прийнятого рішення листом № 08/03.4-06/4914 від 23.06.2018 позивача повідомлено про розгляд справи 05.07.2018 року о 14 годині 00 хвилин. Повідомлення про розгляд справи надіслано рекомендованим листом 25.06.2018 року, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.60-62).

05.07.2018 року заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганненко О.О., на підставі акта про виявлення під час невиїзного інспектування суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу № ЗП 1062/579/АН/П/ТД-ФС в розмірі 111 690,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги з приводу наявності постанови Приазовського районного суду Запорізької області від 20.08.2018 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.41 КУпП , яка передбачає відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) було закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП., колегією суддів не беруться до уваги, оскільки вказана постанова була прийнята в рамках КУпП за вчинення адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 41 КУпАП і є видом адміністративної відповідальності (ст. 9 КУпАП), а постанова від 05.07.2018 №ЗП 1062/579/АН/П/ПТ/ТД-ФС винесена на підставі ст.265 КЗпП України, тобто є фінансовими санкціями.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень відповідачем норм діючого законодавства при винесенні спірної постанови.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Внаслідок вказаного, аналізуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, обставини встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, апелянтом не спростовано, внаслідок чого, всі наведені апелянтом доводи не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та при йняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Домалеги Т.А.» - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова