Справа № 550/1287/18
Суддя: Антонов А. А.
Дата ухвалення: 2018-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/1287/18
Провадження № 2-а/550/31/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Антонова А.А., за участю секретарів судового засідання Бондаренко Т.В. та Байрачної Н.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача Чаленка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції № 2 Чутівського відділення поліції Карлівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області Чаленка Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до начальника СРПП № 2 Чутівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області Чаленка О.С. (далі - начальника СРПП) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 № 876703 від 27.10.2018 р. про накладення адміністративного стягнення за ст. 121 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. (далі - постанова від 27.10.2018 р.).

Свій позов позивач обґрунтовував тим, що 27.10.2018 р. о 16 год. 05 хв. начальник СРПП виніс постанову від 27.10.2018 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП за порушення п. 31.4.7.а (відсутність правого дзеркала заднього огляду (далі - дзеркало)) та 31.4.7.е (відсутність бризковика на правому задньому колесі (далі - бризковик)) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) та наклав на нього штраф у розмірі 340 грн. З даною постановою від 27.10.2018 р. позивач не згодний, т.я. вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, безпідставною та такою, що не відповідає дійсності, він не вчиняв адміністративного правопорушення та не порушував ПДР, а дії начальника СРПП по винесенню постанови є незаконними, т.я. той не повідомив причини зупинки автомобіля, яким він керував, а лише після огляду автомобіля повідомив про відсутність дзеркала та бризговика, після чого склав постанову про адміністративне правопорушення, якою наклав на нього адміністративне стягнення. Начальник СРПП не взяв до уваги його пояснення про те, що на автомобілі є грязезахисний фартух (подкрилок), який складається у т.ч. і з бризковика, а дзеркало він зламав у лісі, де збирав гриби, та звідки він їхав, додому. Після виявлення неполадок поїхав до дому, як це передбачено п. 31.5 ПДР. Просив скасувати постанову від 27.10.2018 р.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали і просили його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і повідомив, що він в складі СРПП № 2, після повернення з виклику, на автодорозі Скороходове-Коханівка біля с. Коханівка Чутівського району Полтавської області помітив автомобіль ВАЗ-2121 "Нива", на якому не було включене світло фар. Вони поїхали за "Нивою" з метою повідомити водію цього автомобіля про необхідність включити світло фар. Їдучи за "Нивою" побачили, що на ній відсутній бризковик. Вони зупинили "Ниву", водій якої вийшов з автомобіля і відмовився пред'явити посвідчення водія та документи на автомобіль і просив повідомити причину зупинки, а також сказав, що документи надасть лише в разі складання на нього постанови про адміністративне правопорушення, а тому він, після того як встановив, що на автомобілі відсутні передбачене конструкцією автомобіля дзеркало та бризковик, виніс постанову від 27.10.2018 р. Просив в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи та наданий відповідачем відеозапис, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

27.10.2018 р. начальником СРПП № 2 Чаленком О.С. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО18 № 876703, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 1 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно даної постанови водій ОСОБА_1 27.10.2018 р. о 16 год. 35 хв. на автодорозі Скороходове-Коханівка, керував автомобілем ВАЗ-2121 "Нива", ДРН НОМЕР_2, на якому був відсутній бризковик та дзеркало, чим порушив п. 31.4.7а та п. 31.4.7.е ПДР, якими забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: немає передбаченого конструкцією транспортного засобу дзеркала (п. 31.4.7а ПДР) та бризковика (п. 31.4.7.е ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу (ч. 1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2). Докази суду надають учасники справи (ч. 3). Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд, відповідно до приписів ст. 90 КАС України, оцінюючі докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин адміністративної справи, а також оцінючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, надаючи оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотіпних доказів), що містяться у справі, а також керуючись критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який сформульований у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. (заява № 16437/04, п. 43) та «Тихонов проти України» від 10.12.2015 р. (заява № 17969/09, п. 33), згідно з яким доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що під час зупинення автомобіля, яким керував ОСОБА_1, начальником СРПП було встановлено, що на даному автомобілі відсутні передбачені конструкцією автомобіля дзеркало та бризковик, що є порушенням вимог п. 31.4.7а та 31.4.7.е ПДР, а саме щодо заборони експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей, а тому начальник СРПП, виявивши дані порушення, встановлення яких є доведеним поза розумним сумнівом, мав право винести постанову від 27.10.2018 р.

Суд враховує пояснення ОСОБА_1, які він надав як начальнику СРПП під час складання постанови так і суду в судовому засіданні про те, що дзеркало він загубив в цей день у лісі коли їхав через кущі, куди їздив збирати гриби, і не помітив цього, т.я. необхідності користуватись дзеркалом у нього не виникало. Про відсутність дзеркала він помітив після того, як йому про це повідомив начальник СРПП після зупинки. Суд приймає до уваги дане пояснення.

Щодо пояснень позивача про те, що на його автомобілі є грязезахисні фартухи (подкрилки), які складають у т.ч. і з бризковика, суд констатує те, що відповідно до наданого позивачем відеозапису, на правом задньому колесі відсутній бризковик, передбачений конструкцією автомобіля. Але одночасно суд враховує те, що ОСОБА_1 помилково вважав, що грязезахисні фартухи (подкрилки) складаються у т.ч. і з бризковика.

Суд також враховує те, що після виявлення недоліків та винесенні постанови від 27.10.2018 р. ОСОБА_1 поїхав додому, для того, як він повідомив, щоб усунути недоліки.

Одночасно суд звертає увагу на те, що раніше позивач до адміністративної відповідальності не притягувався, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який після виявлення технічних несправностей поїхав додому для їх усунення, що на час розгляду справи усунуто, ступінь його вини та майновий стан, збитки фізичним і юридичним особам та державі не заподіяні, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 286 ч. 3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Одночасно в ст. 293 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За викладених обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуюч викладене, керуючись ст. 286 ч. 3 п. 4 КАС України та ст.ст. 22, 293 ч. 1 п. 4 КУпАП, суд приходить до висновку про необхідність змінити постанову від 27.10.2018 р. в частині зміни заходу стягнення, скасувавши захід стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Одночасно суд вважає необхідним звернути увагу позивача на те, що в разі зупинки транспортного заходу на вимогу поліцейського водій, відповідно до п. 2 4.а ПДР, повинен зупинитись з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 (посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб).

З наданого позивачем відеозапису вбачається, що він не дотримався даного положення ПДР, а тому суд звертає увагу на суворе дотримання позивачем ПДР з метою недопущення в подальшому порушення ним вимог ПДР.

Враховуючи, що позивач, на користь якого ухвалюються рішення, звільнений від сплати судових витрат, судові витрати по справі, згідно ч. 5 ст. 139 КАС України, повинні бути компенсовані за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 1-3, 5-9, 72-79, 90, 139, 241-246, 251, 255, 286 КАС України, ст.ст. 22, 33 - 35, 245, 251, 252, 293 КУпАП, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія, ДПО18 № 876703 від 27.10.2018 р. про накладення адміністративного стягнення за ст. 121 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. на ОСОБА_1 (жителя АДРЕСА_1, РОНКПП НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3) змінити, скасувавши захід стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., звільнивши ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чутівський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення під розписку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. А. Антонов