Справа № 813/3406/18
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2018-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3406/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представник відповідача Артинич Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрія,10) у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- Визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині видачі довідки від 22.05.2012 року № ХВУЧ51728 про розмір грошового забезпечення відповідно до постанови КМ України № 355 та зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку від 22.05.2012 року № № ХВУЧ51728 скасувати і відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області;

- Зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно надати довідку № ХВ- 62312 від 22.10.2014 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області згідно постанови КМУ № 355, що посадовий оклад головного інженера заступника начальника відділу зв`язку, РТЗ та ІС штабу в/ч НОМЕР_1 від 01.04.2012 року складає 1397 гривень;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести донарахування та виплату різниці між фактично виплаченим підвищенням до пенсії та підвищенням до пенсії встановленим постановою КМУ №355 згідно довідки Львівського ОВК №ХВ-62312 від 22.10.2014 року та посадового окладу головного інженера заступника начальника відділу зв`язку, РТЗ та ІС штабу в/ч НОМЕР_2 гривень починаючи з 1 липня 2012 року та виплачувати в подальшому відповідно до чинного законодавства;

- Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.;

- Стягнути з Державного казначейства України заподіяну Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.;

- Судові збори покласти на Львівський обласний військовий комісаріат та Головне управління Пенсійного фонду України в солідарному порядку;

- Здійснити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Ухвалою судді від 21 серпня 2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді від 13 вересня 2018 року здійснено перехід з спрощеного провадження в загальне позовне провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

У підготовчому засіданні залучено співвідповідачем Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області (м. Львів, вул. К.Левицького,18,79005).

Протокольною ухвалою суду від 22.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.12.2018 року визнано причини пропуску строку звернення до суду, поважними та поновлено строк звернення до суду з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є військовим пенсіонером та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Повітряних Сил Збройних Сил України на посаді головного інженера заступника начальника відділу зв`язку, РТС та ІС штабу. На думку позивача при розрахунку доплати за постановою КМУ № 355 від 23.04.2012 року Головним управління пенсійного фонду України у Львівській області було встановлено обмеження до посадового окладу, взявши з розрахунку суму 1164 грн., а не 1397 грн.,яку було встановлено рішенням суду та довідки Львівського ОВК № ХВ-62312 від 22.10.2014 року про розмір грошового забезпечення. Крім того, позивач зазначає, що Львівським обласним військовим комісаріатом було надано довідку від 22.05.2012 року № ХВУЧ51728, в якій вказано розмір грошового забезпечення в розмірі 1164 грн., а не 1397 грн. Позивач стверджує про те, що 19.03.2018 року звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням анулювати довідку згідно постанови КМ України № 355 про розмір грошового забезпечення від 22.05.2012 року вих. №ХВУЧ51728 та надати нову довідку до Головного управління Пенсійного фонду України з дійсним посадовим окладом, про що отримав відмову.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу суду подано відзив на позовну заяву. Даний відзив обґрунтований тим, що саме 22.10.2014 та 08.02.2017 ІНФОРМАЦІЯ_4 надсилалися довідки для підвищення пенсії позивачу, у відповідності до вимог постанови КМУ України від 23.04.2012 № 355, з урахуванням посадового окладу у розмірі 1397 грн., однак Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області було повернуто без реалізації з посиланням на листи Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.08.2014 № 248/3/6/1220 та від 09.06.2017 № 248/3/6/1945. Вказують, що саме в червні 2017 року Департаментом фінансів визначено, що станом на 01.04.2012 року розмір посадового окладу позивача становив 1164,00 грн. Крім того, вказують, що законодавством, яке регулює порядок формування довідок про розмірі грошового забезпечення для перерахунку пенсії не визначено механізму їх анулювання або відкликання, у зв`язку з чим Львівський обласний військовий комісаріат позбавлений можливості вчиняти такі дії.

Представники відповідача в судове засідання не з`явився, причин не прибуття не повідомив.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області було подано відзив, який обґрунтовується тим, що на виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 07.09.2012 року у справі 1304/5584/12 Головним управлінням Пенсійного фонду України було проведено перерахунок пенсії на підставі уточненої довідки № 173/146/348 від 09.11.2011 року, при цьому враховано посадовий оклад - 1397, 00 грн., оклад за військове звання - 130,00 грн., надбавку за вислугу років 40% - 610,80 грн., середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяця, у тому числі 1678, 54 грн., надбавку за роботу з таємними документами 20% , надбавку за виконання особливо важливих завдань 50%, надбавку за безперервний стаж на шифр.роб.10%, премія 55 %, всього у розмірі 3816,34 грн. Основний розмір пенсії складав 3282,05 грн., (3282,05*86%). Вказують, що Львівським ОВК надсилалися довідки для підвищення пенсії позивачу, у відповідності до вимог постанови КМУ України від 23.04.2012 № 355, однак такі довідки було повернуто без виконання оскільки Департаментом фінансів Міністерства оборони України листом від 09.06.2017 № 248/3/6/1945 повідомив, що згідно розрахунковою книжкою ОСОБА_1 , на день звільнення позивач отримував посадовий оклад у розмірі 1164, 00 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області було подано клопотання в якому вказують, що саме до компетенції Державної казначейської служби України належить питання відшкодування шкоди, у Головного управління казначейської служби немає відкритих рахунків, з яких можливо здійснювати відшкодування шкоди. В судове засідання представник відповідача не з`явився, причин не прибуття не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2011 року у справі № 2а-7629/10/1370, позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , задоволено частково. Зобов`язано командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити з березня 2010 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 різницю між фактично виплаченим грошовим забезпеченням та грошовим забезпеченням встановленим відповідно до Наказу Міністра оборони України №707 від 30.12.2007 року Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №108 від 10.03.2010 року в частині встановлення посадових окладів в занижених розмірах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано протиправним та скасовано. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2011 р., у справі №2а-7629/10/1370, роз`яснено резолютивну частину постанови Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2010 року у справі 2а-7629/10/1370 про зобов`язання командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити з березня 2010 року ОСОБА_1 різницю між фактично виплаченим грошовим забезпеченням та грошовим забезпеченням нарахованим з нижче вказаних посадових окладів встановлених відповідно до Наказу Міністра оборони України №707 від 30.12.2007 року: ОСОБА_1 1397 грн.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 07.09.2012 року у справі № 1304/5584/12, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області по відмові в перерахунку пенсії неправомірними. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі уточненої довідки 173/146/348 від 09.11.2011 року виданої Військовою частиною НОМЕР_1 про встановлення грошового забезпечення та про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, починаючи з 01.01.2011 року. Дана постанова набрала законної сили 11.08.2014 року.

Судом встановлено, що на виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 07.09.2012 року у справі 1304/5584/12 Головним управлінням Пенсійного фонду України було проведено перерахунок пенсії на підставі уточненої довідки № 173/146/348 від 09.11.2011 року, при цьому враховано посадовий оклад - 1397, 00 грн., оклад за військове звання - 130,00 грн., надбавку за вислугу років 40% - 610,80 грн., середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяця, у тому числі 1678, 54 грн., надбавку за роботу з таємними документами 20% , надбавку за виконання особливо важливих завдань 50%, надбавку за безперервний стаж на шифр.роб.10%, премія 55 %, всього у розмірі 3816,34 грн. Основний розмір пенсії складав 3282,05 грн., (3282,05*86%).

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 355 від 23.04.2012 року «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" установлено, що з 1 липня 2012 р. підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 відсотків та з 1 січня 2013 р. до 35 відсотків. Підвищення до пенсії у разі втрати годувальника встановлюється незалежно від дати її призначення, якщо такому годувальнику призначено пенсію відповідно до Закону до 1 липня 2012 року.

22.05.2012 року Львівським обласним військовим комісаріатом було надано до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку №ХБУЧ51728 у відповідності до постанови КМ України від 23.01.2012 року № 355, у якій посадовий оклад вказано у розмірі 1164, 00 грн. (а.с.14)

22.10.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було надано довідку, № ХВ62312, у відповідності до постанови КМ України від 23.01.2012 року № 355, у якій посадовий оклад вказано у розмірі 1397, 00 грн. (а.с.13).

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням анулювати довідку згідно постанови КМ України № 355 про розмір грошового забезпечення № ХВУЧ51728.

Згідно листа фінансового економічного управління командування сухопутних військ Збройних сил України від 23.02.2018 року № 116/14/5/541, який був адресований ОСОБА_1 , вбачається зокрема, що ІНФОРМАЦІЯ_4 22.10.2014 та 08.02.2017 надсилалися довідки для підвищення пенсії позивачу, у відповідності до вимог постанови КМУ України від 23.04.2012 № 355, з урахуванням посадового окладу у розмірі 1397 грн., однак Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області було повернуто без реалізації з посиланням на листи Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.08.2014 № 248/3/6/1220 та від 09.06.2017 № 248/3/6/1945.

Не погоджуючись з такими діями посадових осіб в частині видачі довідки та повторної видачі довідок , позивач звернувся з позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статтю 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що питання визначення посадового окладу ОСОБА_1 при призначення пенсії, були предметом розгляду в адміністративних справах №2а-7629/10/1370 та № 1304/5584/12.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 07.09.2012 у справі № 1304/5584/12 (набрала законної сили з 11.08.2014) визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області по відмові в перерахунку пенсії неправомірними. Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії на підставі уточненої довідки 173/146/348 від 09.11.2011 року виданої Військовою частиною НОМЕР_1 про встановлення грошового забезпечення та про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, починаючи з 01.01.2011 року. Дана постанова набрала законної сили 11.08.2014 року.

Зокрема, у постанові вказано, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2011 року роз`яснено резолютивну частину постанови від 10.11.2010 року, яка вступила в законну силу, згідно з якою зобов`язано командування військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 , з березня 2010 року різницю між фактично виплаченим грошовим забезпеченням та грошовим забезпечення встановленим відповідно до Наказу Міністра оборони України № 707 від 30.12.2007 року 1397 грн.

З наданих представниками відповідачів пояснень та відзивів, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 22.10.2014 року та 08.02.2017 року надсилалися довідки до Головного управління Пенсійного фонду України, у відповідності до вимог постанови КМУ України від 23.04.2012 № 355, з урахуванням посадового окладу у розмірі 1397 грн., однак Головним управлінням пенсійного фонду України у Львівській області було повернуто без реалізації з посиланням на листи Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.08.2014 № 248/3/6/1220 та від 09.06.2017 № 248/3/6/1945. Вказують, що саме в червні 2017 року Департаментом фінансів визначено, що станом на 01.04.2012 року розмір посадового окладу позивача становив 1164,00 грн.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.05.2012 року №ХБУЧ51728, яка була надана до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у відповідності до постанови КМ України від 23.01.2012 року № 355 посадовий оклад вказано у розмірі 1164, 00 грн.

Згідно довідки Львівським обласним військовим комісаріатом від 22.10.2014 року № ХВ62312, у відповідності до постанови КМ України від 23.01.2012 року № 355 у якій посадовий оклад вказано у розмірі 1397, 00 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд зазначає, що відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_5 при виготовленні довідки від 22.05.2012 року №ХБУЧ51728, без наявності правових підстав не враховано попередньо встановлений посадовий оклад у розмірі 1397 грн., (згідно Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.06.2011 року у справі № 2а-7629/10/1370 та ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2011 р., у справі №2а-7629/10/1370, якою роз`яснено, що грошове забезпеченням нарахованим з нижче вказаних посадових окладів встановлених відповідно до Наказу Міністра оборони України №707 від 30.12.2007 року ОСОБА_1 становить 1397 грн.), що в подальшому враховується при перерахунку пенсії позивача.

Таким чином дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині видачі довідки від 22.05.2012 року № ХВУЧ51728 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 є протиправними.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного кодексу України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Для відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , у якій вказати посадовий оклад 1397, 00 гривень, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , врахувавши посадовий оклад ОСОБА_1 1397, 00 гривень та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та перерахованою пенсією.

В іншій частині позову щодо стягнення моральної шкоди з ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., та стягнення з Державного казначейства України заподіяну Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями Львівського обласного військового комісаріату та Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що позивач постійно знаходився у напруженому стану та внаслідок переживань неодноразово потрапляв до лікарні з підвищенним тиском, запамороченням, порушенням нервової системи, що призвело до вживання сильних транквілізаторів.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідачів по справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн., з Львівського обласного військового комісаріату та моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., з Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Позивачем має бути доведено, а судом оцінено наявність та розмір такої шкоди в кожному окремому випадку.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з Львівського обласного військового комісаріату моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., та стягнення з Державного казначейства України заподіяну Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

В частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду то суд приходить до висновку, що це право суду встановлювати такий контроль, а не обов`язок.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вимоги частково підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак відсутні підстави, для здійснення витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 139 КАС судові витрати не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246 КАС України , суд
в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині видачі довідки від 22.05.2012 року № ХВУЧ51728 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 .

Зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_2 , ) подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 , у якій вказати посадовий оклад 1397, 00 гривень.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) відповідно до постанови КМ України №355 від 23.04.2012 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 , врахувавши посадовий оклад ОСОБА_1 1397,00 гривень та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією та перерахованою пенсією.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Львівський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 13 грудня 2018 року.

Суддя Кухар Н.А.