Справа № 1640/2858/18
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2018-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. ПолтаваСправа № 1640/2858/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Головка А.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Крутько О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до виконавчого комітету Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення від 13.07.2018 № 116.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що протягом 15 років, на підставі рішення виконкому Лохвицької міської ради № 131 від 13.03.2003, належно виконувала обов'язки опікуна інваліда І групи ОСОБА_2, жодних зауважень, попереджень чи застережень з приводу здійснення обов'язків опікуна, в тому числі від органів опіки та піклування не отримувала. Однак, 13.07.2018 вказане рішення безпідставно скасовано пунктом 2 рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області № 116, оскільки соціальні служби району жодного разу не повідомляли її про наявність якихось обставин, що можуть перешкоджати в здійсненні повноважень опікуна.

Сторони у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відзиві на позов представник відповідача наполягав на тому, що враховуючи відсутність у матеріалах справи про призначення опіки рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною виконавчим комітетом Лохвицької міської ради здійсненний запит до Лохвицького районного суду, за результатами якого 05.07.2018 отримана ухвала Лохвицького районного суду про залишення справи без розгляду від 17.09.2003 у справі No2-322/3003 за заявою ОСОБА_1 про визнання громадянки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною. На момент прийняття даного рішення гр. ОСОБА_2 виповнилося 18 років, а тому призначення опікуна можливе виключно у випадку визнання її недієздатною за рішенням суду. Вважає, що виконавчий комітет Лохвицької міської ради при прийнятті оспорюваного рішення діяв відповідно до чинного законодавства та в межах належної компетенції, якою наділені органи місцевого самоврядування.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народилася дочка ОСОБА_2, яка в подальшому визнана інвалідом дитинства.

Рішенням виконавчого комітету Лохвицької міської ради № 131 від 13.03.2003 «Про встановлення опіки над ОСОБА_2» ОСОБА_1 як виняток призначено опікуном над інвалідом І групи ОСОБА_2, яка за станом здоров'я не може самостійно захищати свої права та інтереси та потребувала постійного стороннього догляду /а.с. 16/.

Відповідно до листа-повідомлення Гадяцької міжрайонної МСЕК № 28 від 08.09.2011 ОСОБА_2 проведено розподіл І групи інвалідності з дитинства на підгрупу «А» безтерміново. В подальшому ОСОБА_2 призначено пенсію по інвалідності та видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 /а.с. 10, 17/.

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області № 116 від 13.07.2018 скасовано рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради № 31 від 13.03.2003 «Про встановлення опіки над ОСОБА_2», у зв'язку із тим, що ухвалою суду від 17.09.2003 у справі № 2-3224/2003 залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про визнання її доньки ОСОБА_2 недієздатною /а.с. 13/.

Позивач не погодилась із вказаним рішенням та оскаржила його до суду.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до пункту 5.4 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 N 34/166/131/88 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680, опіка припиняється:

- після досягнення неповнолітніми п'ятнадцяти років, за винятком випадків, коли вони будуть в установленому порядку визнані недієздатними внаслідок психічних захворювань;

- у разі повернення неповнолітніх, які не досягли п'ятнадцяти років, на виховання батькам;

- у разі одужання або значного поліпшення здоров'я особи, яка була визнана недієздатною, відновлення судом дієздатності;

- унаслідок смерті підопічного;

- унаслідок смерті опікуна.

З підстав, зазначених у цьому пункті, крім досягнення неповнолітнім п'ятнадцяти років, а також у разі смерті підопічного опіка припиняється за рішенням органу опіки та піклування.

Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що піклування припиняється: після досягнення підопічними вісімнадцяти років; при одруженні неповнолітньої особи; у разі скасування судом обмеження в дієздатності осіб, які зловживали спиртними напоями або наркотичними речовинами; якщо відпали причини, що викликали встановлення піклування над особами, які за станом здоров'я не могли самостійно захищати свої права; унаслідок смерті особи, що перебувала під піклуванням; унаслідок смерті піклувальника.

Відповідно до вимог ст. 75 Цивільного кодексу України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника ло винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Суд, якщо він призначив піклувальника, або орган опіки та піклування може звільнити піклувальника від його повноважень за заявою особи, над якою встановлено піклування. За заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов'язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров'я або закладу соціального захисту.

З вищезазначеного вбачається, що опіка припиняється шляхом звільнення особи від повноважень опікуна чи піклувальника (при наявності для цього підстав), а не шляхом скасування рішення про призначення опікуна чи піклувальника.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону У країни "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селиш, міст.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

За приписами статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" актами органів та посадових осіб місцевого самоврядування є рішення відповідної ради, рішення виконавчого комітету відповідної ради та розпорядження відповідного голови.

Відповідно до частини 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

В рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2009 від 16.04.2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону У країни "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) суд, проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію, не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити якщо відповідно до приписів цих рішень виникли пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Крім того, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Як вбачається з позовної заяви позивач заперечує проти скасування відповідачем свого попереднього рішення, проте доказів повідомлення відповідачем позивача про розгляд вказаного питання суду не надано.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність спірного рішення, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 37200, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до виконавчого комітету Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області (вул. Перемоги, 19, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ) про визнання незаконним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області від 13.07.2018 № 116 "Про скасування рішень виконкому Лохвицької міської ради".

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 листопада 2018 року.

Суддя А.Б. Головко