Справа № 815/1409/18
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1409/18
УХВАЛА

12 грудня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кравченка М.М.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву представника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про роз'яснення рішення суду по справі за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року позов Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» (65496, Одеська обл., Овідіопольський р-н., смт. Таїрове, вул. 40 річчя Перемоги, 27А, ідентифікаційний код 13916781) до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ідентифікаційний код 39398646) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії було задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області щодо не підтвердження Державному підприємству «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2018 рік, зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області внести (підтвердити) до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомості щодо Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» як платника єдиного податку четвертої групи на 2018 рік.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі № 815/1409/18 набрало законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2018 року про повернення апеляційної скарги.

11.12.2018 року через канцелярію суду від представника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області надійшла заява про роз'яснення рішення суду. У вказаній заяві представник відповідача просить суд роз'яснити Головному управлінню ДФС в Одеській області порядок виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року по справі № 815/1409/18, яким було зобов'язано Головне управління ДФС в Одеській області відновити ДП «ДГ «Таїровське» ННЦ «ІВІВ ім. B.C. Таїрова» в Єдиному державному реєстрі платників єдиного податку. В обґрунтування поданої заяви представник відповідача зазначив, що на даний час відсутній законодавчо визначений Порядок формування Реєстру платників єдиного податку та взагалі відсутній Єдиний державний реєстр платників єдиного податку. Виконати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року по справі № 815/1409/18 шляхом відновлення позивача в Реєстрі платників єдиного податку ДФС України не виявляється на даний час можливим. Таким чином, виконання рішення суду від 05.06.2018 року по справі № 815/1409/18 на даний час є незрозумілим в частині здійснення відповідних заходів.

Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про роз'яснення рішення суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз'яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Згідно з ч.2 ст.254 КАС України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Відповідно до ч.3 ст.254 КАС України суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз'яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З аналізу вказаних норм КАС України вбачається, що роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом - відсутністю причинно-наслідкових зв'язків у межах документу, невідповідності мотивувальної частини рішення його резолютивній частині, недотриманням вимог ясності, яке полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення та визначеності рішення. Необхідність роз'яснення судового рішення може бути зумовлена нечіткістю судового акту за змістом, тобто коли певний судовий акт є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких ухвалений такий акт, так і для тих осіб, котрі будуть здійснювати виконання цього судового акту.

Таким чином, роз'яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Суд зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 року у справі № 815/1409/18 є вмотивованим та зрозумілим, містить чіткий порядок його виконання, а з тексту заяви не вбачається, в чому саме полягає незрозумілість рішення суду в розумінні ст.254 КАС України.

Питання, які ставляться представником Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області у поданій заяві, не є підставою для роз'яснення судового рішення.

Крім того, Верховний Суд України в ухвалі від 13.07.2016 року у справі № 21-452iп16 зазначив, що системне тлумачення положень КАС України дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що ст.246 КАС України визначає вимоги до змісту рішення, а саме рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У вступній частині рішення зазначаються: 1) дата і місце його ухвалення; 2) найменування суду; 3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів; 4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання; 5) номер справи; 6) ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи; 7) вимоги позивача; 8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора. В описовій частині рішення зазначаються: 1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; 2) заяви, клопотання учасників справи; 3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо). У мотивувальній частині рішення зазначаються: 1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; 4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування; 7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу. У резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України. У разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення; 3) повернення судового збору; 4) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 5) дату складення повного рішення суду. Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення). При розгляді первісного і зустрічного позовів та при розгляді позову третьої особи з самостійними вимогами у рішенні вказуються результати розгляду кожного з позовів. У спорі, що виник при укладанні або зміні адміністративного договору, в резолютивній частині вказується рішення суду щодо кожної спірної умови адміністративного договору.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що вимоги заяви про роз'яснення рішення суду не належать до задоволення, так як рішення суду є зрозумілим та роз'яснення не потребує.

Згідно з ч.5 ст.254 КАС України ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.243, 246, 248, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про роз'яснення рішення суду по справі за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Таїровське» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко

11 грудня 2018 року

у роз'ясненні судового рішення відмовлено

12.12.18