Справа № 2а-26/08
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2018-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а їн и

06 грудня 2018 року м. Дніпросправа № 2а-26/08

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2008 року у справі №2-а-26/08 (головуючий 1-ї інстанції Купавська Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, (третя особа - начальник УПСЗН Семак Олександр Генадійович) про визнання наказів недійсними, дій незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 18.05.2006 року звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради (на теперішній час - Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області), (третя особа - начальник УПСЗН Семак Олександр Генадійович) в якому просила:

- визнати недійсними накази начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №21 від 15.02.2006 року та №62-к від 12.04.2006 року, - поновити її на посаді директора територіального центру соціального обслуговування управління праці, соціального захисту та житлових субсидій з 21 квітня 2006 року,

- стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду,

- покласти на начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради Семака О.Г. обов'язок покрити шкоду відповідачу у зв'язку з оплатою часу вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що наказом №62-к від 12 квітня 2006 року позивача було звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Вважає таке звільнення незаконним, так як професійній гілці не була своєчасно надана інформація про майбутнє звільнення, профспілковий комітет не надав згоди на її звільнення, та їй не були запропоновані усі вакансії, які вона може обіймати згідно зі своєю освітою та кваліфікацією, а саме: посади першого заступника начальника управління, заступника начальника управління, заступника начальника управління - директора територіального центру. Крім того, позивач просила покласти на начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради Семака О.Г. обов'язок покрити шкоду відповідачу у зв'язку з оплатою часу вимушеного прогулу, оскільки останній не мав права видавати наказ про зміну в організації виробництва і праці, тому що це відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування, тобто зміни в організації виробництва та праці повинні здійснюватися на підставі рішення Мелітопольської міської ради. Крім того, оскільки вона була прийнята на роботу згідно з розпорядженням Мелітопольського міського голови, то і питання про її звільнення повинно вирішуватися міським головою.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2008 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від позивача до апеляційного суду надійшла заява, якою вона просила розглянути справу за її відсутності та визначила суму вимушеного прогулу станом на 06.12.2018 року в розмірі 607744,40 грн..

Представник відповідача надіслав до апеляційного суду клопотання, яким просив розглянути справу без участі представника відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 розпорядженням Мелітопольського міського голови №302-к від 30 червня 2004 року була переведена з посади спеціаліста 1 категорії - бухгалтер управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради на посаду директора територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та малозабезпечених громадян Управління з 01 липня 2004 року (а.с.45 т.1).

Відповідно до п.1.2 Наказу начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №21 від 15 лютого 2006 року «Про зміни в організації виробництва і праці» з 21 квітня 2006 року скорочена посада директора територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та малозабезпечених громадян (а.с.8 т.1).

17 лютого 2006 року позивач була попереджена про наступне вивільнення з 21.04.2006 року, також їй були запропоновані дві посади спеціаліста першої категорії, від яких з відмовилась (а.с.10 т.1).

Згідно до протоколу №3 засідання профспілкового комітету територіального центру, до якого звернувся з поданням начальник Управління, згоди на звільнення позивачки не отримано (а.с.53 т.1).

Наказом начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №62-к від 12 квітня 2006 року ОСОБА_1 звільнена з посади директора територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та малозабезпечених громадян управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради з 21 квітня 2006 року у зв'язку із скороченням штатів за п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9 т.1).

Позивач не погодилась з наказами №21 від 15 лютого 2006 року про зміни в організації виробництва і праці та №62-к від 12 квітня 2006 року про її звільнення з посади та оскаржила їх до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що штатний розпис управління було затверджено міським головою, а тому наказ №21 від 15.02.2006 року «Про зміни в організації виробництва і праці» прийнятий начальником Управління в межах його повноважень та не суперечить п.8 Положення про Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради. Крім того, оскільки після призначення на посаду директора територіального центру позивач перестала бути державним службовцем, звільнення її з посади наказом Начальника Управління не суперечить вимогам законодавства, тому посилання позивача на те що її звільнення повинно бути здійснено тільки міським головою є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Позивач - ОСОБА_1 з 01 липня 2004 року працювала на посаді директора територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та малозабезпечених громадян Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради ( на теперішній час -Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області). Вказана посада не відноситься до посад, визначених Законом України «Про державну службу».

Щодо визнання недійсним наказу начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №21 від 15.02.2006 року, колегія суддів зазначає наступне.

Рішенням третьої сесії Мелітопольської міської ради п'ятого скликання №7 від 02.06.2016 року затверджено Положення Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради (а.с.19-26 т.1).

Згідно пункту 7 вказаного Положення управління очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади міським головою

Пунктом 8 Положення визначені повноваження начальника Управління, зокрема, затвердження структури управління, положення про структурні підрозділи управління і функціональні обов'язки його працівників; призначення на посади та звільнення з посад працівників управління.

Відповідно до п.1.2 Наказу начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №21 від 15 лютого 2006 року «Про зміни в організації виробництва і праці» з 21 квітня 2006 року скорочена посада директора територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та малозабезпечених громадян (а.с.8 т.1).

Посилання позивача, що начальник управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради, видавши вказаний наказ про зміни в організації виробництва і праці, вийшов за межі своїх повноважень, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки такі дії начальника Управління не суперечать приведеному вище пункту 8 Положення. Штатний розпис управління затверджено міським головою.

Відтак, відсутні підстави для визнання незаконним наказу відповідача №21 від 15 лютого 2006 року.

Щодо визнання недійсним наказу начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №62-к від 12.04.2006 року, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до п.1.2 Наказу начальника управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради №21 від 15 лютого 2006 року «Про зміни в організації виробництва і праці» з 21 квітня 2006 року скорочено чотири посади в Управлінні праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради, серед яких і посада директора територіального центру по обслуговуванню одиноких, непрацездатних та малозабезпечених громадян, яку займала ОСОБА_1 (а.с.8 т.1).

Згідно із статтею 49-2 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

На виконання вказаного вище Наказу №21 від 15.02.2006 року позивач у відповідності до вимог ст.49-2 КЗпП України 17.02.2006 року була попереджена про наступне вивільнення з 21.04.2006 року, та їй були запропоновані дві посади спеціаліста першої категорії (відділу субсидій та адресної допомоги; відділу з питань обслуговування інвалідів, ветеранів війни та праці та персоніфікованого обліку пільг), від яких ОСОБА_1 відмовилась (а.с.10 т.1).

Вказане попередження містить особистий підпис позивача, підпис начальника управління та начальника відділу правової, кадрової роботи, діловодства та контролю, а також печатку відділу правової, кадрової роботи, діловодства та контролю.

Таким чином позивач своєчасно та у відповідності до вимог закону була ознайомлена з вказаними пропозиціями (вакансіями) під розпис, не погодилась з призначенням на жодну із запропонованих вакантних посад, власноруч зробила запис, що «не згодна».

Наведені вище обставини позивачем в позові, та апеляційній скарзі не заперечувались та не спростовувались.

В позові та апеляційній скарзі позивач посилається на ту обставину, що відповідачем не проводилось конкурсу на заміщення посад.

Відповідно до п.5 Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців переведення на рівнозначну або нижчу посаду в одному державному органі, а також просування по службі державних службовців, які зараховані до кадрового резерву чи успішно пройшли стажування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, може здійснюватися без конкурсного відбору.

З наказу управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради № 62-к від 12 квітня 2006 року вбачається, що ОСОБА_4. ОСОБА_5 і Полянська Н.1. були переведені на рівнозначні посади заступників начальника управління в одному державному органі. Посадові обов'язки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не змінились, а в обов'язки Полянської Н.1. додатково було поставлено ще й керівництво територіальним центром у зв'язку зі скороченням посади директора цього центру (а.с.9 т.1).

Крім того, наявність переважного права у позивача на залишення на посаді при скороченні штатів апеляційним судом не досліджується, оскільки його реалізація можлива при наданні згоди про призначення на вакантну посаду, якої ОСОБА_1 за весь період попередження не надавала.

В позові та апеляційній скарзі позивач зазначає, що її звільнення є незаконним, так як професійній гілці не була своєчасно надана інформація про майбутнє звільнення та профспілковий комітет не надав згоди на її звільнення.

Відповідно до вимог ст.431 КЗпП України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розірвання трудового договору ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового комітету) допускається у випадках, зокрема, якщо керівний робітник підприємства (філії, представництва, відділення або відокремленого підрозділу) був призначений на посаду органами місцевого самоврядування.

Згідно з п.1.1. п.4.1. Положення про територіальний центр соціального обслуговування управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради територіальний центр - це структурний підрозділ управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради, а директор центру є керівним працівником Управління і призначається на посаду та звільняється з посади керівником управління (а.с.217-219 т.1).

Оскільки позивач займала посаду директора територіального центру соціального обслуговування управління праці, соціального захисту та житлових субсидій , тобто керівного працівника Управління, на яку була переведена органами місцевого самоврядування, попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового комітету) на розірвання трудового договору в даному випадку потрібна не була.

Посилання апелянта на ту обставину, що оскільки вона була прийнята на роботу згідно з розпорядженням Мелітопольського міського голови, то і питання про її звільнення повинно вирішуватися міським головою, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки після призначення на посаду директора територіального центру позивачка перестала бути державним службовцем, а відтак звільнення її з посади наказом Начальника Управління не суперечить вимогам законодавства, та повністю відповідає як Положенню Управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради так і Положенню про територіальний центр соціального обслуговування управління праці, соціального захисту та житлових субсидій Мелітопольської міської ради.

З наведеного вбачається, що відповідачем було здійснено передбачені Кодексом Законів про Працю України дії, що передували звільненню позивача за пунктом 1 частини 40 КЗпП України.

За весь час періоду попередження, тобто з 17.02.2006 року по 21.04.2006 року, позивачем не надавалась у встановлений законом спосіб згода про призначення на запропоновані вакантні посади.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність оскаржуваного наказу.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття наказів №21 від 15.02.2006 року та №62-к від 12.04.2006 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2008 року у справі №2-а-26/08 залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 лютого 2008 року у справі №2-а-26/08 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак